ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2026 року | м. Ужгород | № 260/5983/26
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Державного підприємства "Документ" до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про оскарження рішень, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, -
ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернулося з позовом Державне підприємство "Документ" (04116, Київська область, м. Київ, вул. Довнар-Запольського, буд. 8, код ЄДРПОУ 32735236) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (01032, місто Київ, вул. Саксаганського, будинок 110, код ЄДРПОУ 34967593), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яким просить суд: « 1. Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_5 від 10.08.2026, винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лисенко Оксаною Вікторівною. 2. Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 10.08.2026 у виконавчому провадженні № НОМЕР_5, винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лисенко Оксаною Вікторівною. 3. Визнати протиправною та скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 10.08.2026 у виконавчому провадженні № НОМЕР_5, винесену головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Лисенко Оксаною Вікторівною. 4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Державного підприємства "Документ" сплачений судовий збір.". 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2026 року даний позов було залишено без руху. 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.
Одночасно, вказаною ухвалою було зобов`язано відповідача надати суду належним чином завірені копії виконавчого провадження № НОМЕР_5, для приєднання до матеріалів справи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою головного державного виконавця було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 з виконання виконавчого листа № 260/6873/24, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом 10 червня 2026 року, яким зобов`язано Державного підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії в Чеській Республіці, розташованому у місті Прага, видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , в порядку та на підставі вимог законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення. Одночасно, з відкриттям виконавчого провадження відповідачем було прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 300 грн та про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588 грн. Зазначені постанови позивач вважає протиправними, оскільки із безпосереднього змісту резолютивної частини судового рішення та виданого на його виконання виконавчого листа однозначно вбачається, що обов`язок щодо вчинення визначеної судом дії покладено на ДП «Документ» саме в особі його відокремленого підрозділу - філії в Чеській Республіці, розташованої у місті Прага. Отже, місцем виконання рішення є територія Чеської Республіки. При цьому судовим рішенням не визначено обов`язку ДП «Документ» вчинити відповідні дії за місцезнаходженням самого підприємства в Україні або будь-яким іншим його підрозділом на території України. Навпаки, судом конкретно визначено суб`єкта, через якого має бути виконано рішення - філію ДП «Документ» у Чеській Республіці, розташованої у місті Прага. Окрім того, вказує, що працівниками Філії у Чеській Республіці здійснювалися активні дії щодо забезпечення отримання ОСОБА_1 паспорту громадянина України для виїзду за кордон шляхом надсилання текстових повідомлень та неодноразових телефонних дзвінків. Окремо про готовність документа до видачі була повідомлена його представниця, адвокат Бахуринська В.С.. Однак, ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій, спрямованих на отримання паспорта у Філії у Чеській Республіці, як це передбачено судовим рішенням. 13 липня 2026 року представником ОСОБА_1 - Бахуринською В.С. було направлено адвокатський запит щодо можливості отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 у відокремленому підрозділі ДП «Документ» у місті Лондон (Велика Британія). У відповідь на вказаний запит ДП «Документ» було роз`яснено, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у справі №260/6873/24 підлягає виконанню саме шляхом видачі паспорта у Філії ДП «Документ» у Чеській Республіці та не передбачає його видачу в іншій державі чи іншому відокремленому підрозділі підприємства. Таким чином, після набрання рішенням законної сили стягувач фактично не вимагає виконання судового рішення у спосіб, визначений судом, а прагне отримати паспорт в іншому місці та в інший спосіб, ніж передбачено резолютивною частиною судового рішення.
Ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в даній адміністративній справі, було надіслано відповідачеві з використанням системи ЄСІТС та доставлено в електронний кабінет 31 серпня 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 58).
У встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не надано. Також такий відзив відсутній і на час ухвалення рішення суду.
Статтею 159 частиною 4 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відтак, судом вжито достатніх необхідних законодавчо встановлених заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження та про можливість подання відповідачем відзиву на позовну заяву протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду. Разом з тим, відповідачем відзиву на позовну заяву чи клопотань до суду не подано.
Одночасно, 14 вересня 2026 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли належним чином завірені копії виконавчого провадження № НОМЕР_5, для приєднання до матеріалів справи.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, не погоджуючись з позовними вимогами позивача, подав пояснення щодо позову, у якому зазначив про те, що державним виконавцем, у зв`язку з відповідністю виконавчого документа вимогам статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження. Одночасно з ухваленням постанови про відкриття виконавчого провадження, керуючись статтею 42 Закону України "Про виконавче провадження", ухвалено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору. Зазначив, що статтею 4 частиною 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання, при розгляді заяви стягувача таких підстав не виявлено, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року по справі № 260/6873/24 не виконано. Вважаючи спірні постанови правомірними, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.
Статтею 287 частиною 4 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.
Відповідно до статті 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Згідно зі статтею 205 частини 2 пункту 3 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
А відтак, оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 10 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне. 
Як вбачається із КП "Діловодство спеціалізованого суду" рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року по справі № 260/6873/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державного підприємства «Документ» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державного підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії в Чеській Республіці щодо не видачі ОСОБА_1 паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 . Зобов`язано Державне підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії в Чеській Республіці видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , в порядку та на підставі вимог законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Документ» залишено без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року по справі № 260/6873/24, в частині задоволення позову, залишено без змін. Рішення набрало законної сили 01 жовтня 2025 року.
10 червня 2026 року Закарпатським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист № 260/6873/24/2026 з виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року по справі № 260/6873/24, в частині зобов`язання Державного підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії в Чеській Республіці видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , в порядку та на підставі вимог законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення (а.с.а.с. 35 (на звороті, 36)).
Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 10 серпня 2026 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 з виконання виконавчого листа № 260/6873/24, виданого 10 червня 2026 року Закарпатським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 21 лютого 2025 року по справі № 260/6873/24 (а.с. 28).
Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 10 серпня 2026 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 було визначено для боржника розмір мінімальних витрат в сумі 300 грн (а.с. 29).
Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 10 серпня 2026 року в рамках виконавчого провадження НОМЕР_6 з боржника було стягнуто виконавчий збір у розмірі 34588 грн (а.с. 30).
Вважаючи вказані постанови відповідача протиправними позивач звернувся з даним позовом за захистом свого порушеного права.
Приймаючи рішення по суті позовних вимог, суд виходить з наступного.
Так, статтею 1 Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII (далі по тексту - Закон України № 1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із статтею 1 частиною 1 Закону України № 1404-VIІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до статті 5 частин 1 Закону України № 1404-VIІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно із статтею 18 частинами 1, 2 Закону України № 1404-VIІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до статті 26 частини 1 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно із статтею 26 частиною 5 Закону України № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Статтею 26 частиною 6 Закону України № 1404-VIII визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно із статтею 63 частинами 1, 2 Закону України № 1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Таким чином, встановлення факту виконання чи невиконання рішення немайнового характеру є наступною, самостійною стадією виконавчого провадження, яка настає виключно після винесення постанови про відкриття. Документальне підтвердження або спростування доводів Боржника про виконання рішення є предметом дослідження під час проведення виконавчих дій, а не підставою для відмови в допуску виконавчого документа до виконання.
Вказане кореспондується з положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі Інструкція № 512/5).
Пунктом 5 розділу І Інструкції встановлено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Отже, законодавець регламентує обов`язок державного виконавця відкрити виконавче провадження за пред`явленим виконавчим документом за відсутності підстав для повернення, передбачених статтею 4 частиною 4 Закону України № 1404-VІІІ. При цьому добровільне виконання боржником рішення суду не є підставою для повернення виконавчого документа в розумінні статті 4 частини 4 Закону України № 1404-VІІІ.
В розумінні норм статті 27 Закону України № 1404-VІІІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Окрім того, пункту 2 розділу VІ Інструкції №512/5 передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Розмір мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження визначається відповідно до Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2830/5.
Як вбачається із КП "Діловодство спеціалізованого суду" рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року по справі № 260/6873/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державного підприємства «Документ» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державного підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії в Чеській Республіці щодо не видачі ОСОБА_1 паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 . Зобов`язано Державне підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії в Чеській Республіці видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , в порядку та на підставі вимог законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Документ» залишено без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року по справі № 260/6873/24, в частині задоволення позову, залишено без змін. Рішення набрало законної сили 01 жовтня 2025 року.
10 червня 2026 року Закарпатським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист № 260/6873/24/2026 з виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року по справі № 260/6873/24, в частині зобов`язання Державне підприємства "Документ" в особі відокремленого підрозділу - філії в Чеській Республіці видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , в порядку та на підставі вимог законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його оформлення (а.с.а.с. 35 (на звороті, 36)).
Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 10 серпня 2026 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 з виконання виконавчого листа № 260/6873/24, виданого 10 червня 2026 року Закарпатським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 21 лютого 2025 року по справі № 260/6873/24 (а.с. 28).
Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 10 серпня 2026 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 було визначено для боржника розмір мінімальних витрат в сумі 300 грн (а.с. 29).
Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 10 серпня 2026 року в рамках виконавчого провадження НОМЕР_6 з боржника було стягнуто виконавчий збір у розмірі 34588 грн (а.с. 30).
Протиправність оскаржених постанов позивач обґрунтовує тим, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року по справі № 260/6873/24 зобов`язано Державне підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії в Чеській Республіці видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 . Отже, місцем виконання рішення є територія Чеської Республіки. При цьому судовим рішенням не визначено обов`язку ДП «Документ» вчинити відповідні дії за місцезнаходженням самого підприємства в Україні або будь-яким іншим його підрозділом на території України, що є підставою для скасування вказаних постанов державного виконавця.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно із статтею 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що, Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.
Відповідно до статті 43 частини 1 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій.
Статтею 43 частиною 3 КАС України передбачено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).
Зважаючи на визначену статтею 43 КАС України адміністративну процесуальну правосуб`єктність, для реалізації своїх прав та обов`язків як учасника справи, визначених статтею 44 КАС України, юридична особа повинна мати правоздатність та дієздатність, які виникають з моменту створення юридичної особи та припиняються з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Адміністративна правосуб`єктність є основним, базовим елементом адміністративно-правового статусу особи й саме вона зумовлює можливість юридичної особи бути учасником адміністративних правовідносин та визначає обсяг її прав та обов`язків.
Статтею 80 Цивільного кодексу України встановлено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Суд зауважує, що закріплене у зазначеній статті поняття юридичної особи вимагає звернення до цивільно-правових норм, які регулюють створення і реєстрацію юридичних осіб. Розгляд поняття юридичної особи неможливий без визначення ознак юридичної особи, що дають змогу відрізнити юридичну особу від будь-яких інших формувань, об`єднань, філій і представництв, які не можуть визнаватися суб`єктами цивільного права.
До основних ознак юридичної особи належать: державна реєстрація факту створення юридичної особи, наявність відокремленого майна, самостійна відповідальність за зобов`язаннями, придбання і реалізація цивільних прав від свого імені, можливість виступати позивачем і відповідачем у суді.
Всі зазначені вище ознаки мають бути наявними в сукупності і відсутність хоча б однієї з них не дає можливості виокремити самостійну юридичну особу.
Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (стаття 89 частина 1 Цивільного кодексу України).
Значення державної реєстрації юридичних осіб, організація цієї реєстрації, повнота єдиного реєстру юридичних осіб, достовірність відомостей, які вносяться в державний реєстр, полягає в тому, що така реєстрація забезпечує можливість отримання необхідної інформації господарюючими суб`єктами. Така інформація важлива для розв`язання питань про укладення договорів, формування господарських зв`язків, ведення господарських операцій. Вона сприяє формулюванню усталеності економічного обороту. Юридична особа вважається створеною з моменту реєстрації в єдиному державному реєстрі і з цього моменту набуває правоздатності. Реєстрації підлягають і подальші зміни правового статусу юридичної особи.
Згідно із статтею 91 частиною 1 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.
Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного реєстру запису про її припинення (стаття 91 частина 4 ЦК України).
У відповідності до статті 92 частини 1 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.
Згідно із статтею 95 частиною 3 Цивільного кодексу України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх утворила, і діють на підставі затвердженого нею положення або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва.
Філії і представництва не визнаються суб`єктами цивільного права, а їх посадові особи можуть діяти від імені юридичної особи, частиною якої є філія або представництво. Саме посадовим особам, керівникам на їх ім`я, а не на ім`я філії або представництва видається довіреність, якою визначається коло повноважень. Відповідальність за дії філій, представництв і їх посадових осіб несе юридична особа, яка утворила ці філії і представництва. 
Таким чином, філії і представництва, хоча й є відокремленими підрозділами юридичної особи, проте продовжують залишатися складовими частинами юридичної особи. Власною юридичною правосуб`єктністю і правоздатністю вони не наділені.
Отже, філія не отримує власної правосуб`єктності. За її дії відповідає головна юридична особа. Аналогічна позиція висловлена Верховний Судом в постанові від 25 липня 2024 року у справі №640/31489/21 (провадження № К/990/21358/23) 
Таким чином, Державне підприємство "Документ" є належним боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_5. 
В даному випадку державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв на підставі повноважень та у спосіб передбачений законом та Конституцією України. Прийняті спірна постанові відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження". А відтак і відсутні підстави для задоволення позову.
Разом з тим, нормативне регулювання порядку видачі такого документа визначається Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 (далі по тексту - Порядок № 152) та Порядком реалізації експериментального проекту щодо оформлення паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон громадянам України, які перебувають за межами України, оформлення, обміну іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, посвідки на постійне проживання під час їх перебування за межами України, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2022 року за №678 (далі по тексту - Порядок№678).
Згідно із пунктом 75 Порядку №152 видача заявникові паспорта для виїзду за кордон здійснюється тим територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, закордонною дипломатичною установою, уповноваженим суб`єктом, який прийняв документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон.
Відповідно до пункту 78 Порядку №152 у разі неотримання паспорта для виїзду за кордон протягом трьох місяців з дня його надходження до уповноваженого суб`єкта, а у розміщеному за межами України відокремленому підрозділі - протягом шести місяців паспорт для виїзду за кордон разом із заявою-анкетою та долученими до неї документами повертаються згідно з актом приймання-передачі відповідному територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС на зберігання.
Відповідно до пункту 11 Порядку №678, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідка оформлюються у строки, встановлені законодавством, та видаються у строк до трьох місяців з дня прийняття відповідного рішення для їх оформлення.
Згідно із пунктом 11 абзацом 7 Порядку № 678, відокремлений підрозділ інформує заявника засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку про оформлений на його ім`я паспорт громадянина України/паспорт громадянина України для виїзду за кордон і необхідність прибуття до територіального органу/територіального підрозділу ДМС на території України для його/їх отримання.
Суд зазначає, як вбачається із заяви-приєднання № 1842333, 15 березня 2024 року позивач звернувся до Державного підприємства «Документ» із розташуванням у місті Прага (філія у Чеській Республіці) з заявою про оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Власний контактний номер телефону НОМЕР_4 , зазначений самим ОСОБА_1 (а.с. 8).
28 грудня 2024 року, 09 травня 2025 року, 19 березня 2025 року та 20 березня 2025 року працівниками Філії у Чеській Республіці здійснювалося інформування ОСОБА_1 шляхом надіслання текстових повідомлення та здійснення телефонних дзвінків про готовність паспорта до видачі та можливість отримання виготовленого на його ім`я паспорта (а.с.а.с. 9, 10). 
Однак, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 до Філії у Чеській Республіці не прибув з метою отримання паспорту, 30 червня 2026 року паспорт НОМЕР_3 відповідно до акта приймання передачі № 317/2.2-10 був переданий до Виноградівського відділу ГУ ДМС України у Закарпатській області на зберігання (а.с. 11).
09 червня 2026 року представник ОСОБА_1 адвокат Бахуринська В.С. звернулася із заявою до ДП «Документ» про виконання судового рішення у справі № 260/6873/24 (а.с. 12).
12 червня 2026 року ДП «Документ» звернулося до Виноградівського відділу ГУ ДМС України у Закарпатській області щодо повернення паспорта НОМЕР_3 до Філії у Чеській Республіці для його видачі стягувачу, про що було повідомлено представника останнього (а.с.а.с. 13, 14).
Виноградівським відділом ГУ ДМС України у Закарпатській області за актом приймання-передачі №2114/1917-26 паспорт був направлений до ДП «Документ» та в подальшому пересланий до Філії у Чеській Республіці (а.с.а.с. 16, 17).
У зв`язку із тим, що паспорт ОСОБА_1 для виїзду за кордон НОМЕР_3 перебуває у Філії ДП «Документ» у Чеській Республіці та готовий до видачі стягувачу, 23 червня 2026 року, 30 червня 2026 року, 07 липня 2026 року та 11 серпня 2026 року, працівниками Філії у Чеській Республіці здійснювалося інформування ОСОБА_1 шляхом надіслання текстових повідомлення та здійснення телефонних дзвінків про видачу та можливість отримання виготовленого на його ім`я паспорта (а.с.а.с. 18-20). 
24 червня 2026 року про готовність документа до видачі була повідомлена його представниця - адвокат Бахуринська В.С. (а.с.а.с. 21, 22).
За наведених обставин є очевидним, що «ДП «Документ» Філія в Чеській Республіці» виконав всі дії, які залежали від його волевиявлення та перебували у межах його компетенції: забезпечило повернення паспорта з територіального підрозділу ДМС України, організувало його доставку до Філії у Чеській Республіці, забезпечило належне зберігання документа та неодноразово повідомляло стягувача про можливість його отримання.
Однак, ОСОБА_1 фактично не вчиняв дій, спрямованих на отримання паспорта у Філії у Чеській Республіці, як це передбачено судовим рішенням. 
Таким чином, судом встановлено, що як і до ухвалення судом рішення у справі №260/6873/24 так і після набрання вказаним рішенням суду законної сили ОСОБА_1 фактично не вчиняв дій, спрямованих на отримання паспорта у Філії у Чеській Республіці.
13 липня 2026 року представником ОСОБА_1 - Бахуринською В.С. було направлено адвокатський запит щодо можливості отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 у відокремленому підрозділі ДП «Документ» у місті Лондон (Велика Британія) (а.с. 23)
У відповідь на вказаний запит ДП «Документ» листом віл 16 липня 2025 року № 12/5.2-1023 було роз`яснено, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у справі №260/6873/24 підлягає виконанню саме шляхом видачі паспорта у Філії ДП «Документ» у Чеській Республіці та не передбачає його видачу в іншій державі чи іншому відокремленому підрозділі підприємства (а.с. 24). 
Таким чином, після набрання рішенням законної сили стягувач фактично не вимагає виконання судового рішення у спосіб, визначений судом, а прагне отримати паспорт в іншому місці та в інший спосіб, ніж передбачено резолютивною частиною судового рішення.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження не виконання рішення суду з незалежних від позивача обставин. Відсутність факту отримання паспорта станом на день відкриття виконавчого провадження обумовлена виключно поведінкою самого стягувача, який не вчиняє необхідних для цього дій, а не будь-якою бездіяльністю чи ухиленням боржника від виконання рішення суду. 
Таким чином, у зв`язку із фактичним не виконання рішення суду з незалежних від позивача обставин, головний державний виконавець Шевченківського ВДВС у м. Києві діяв відповідно до статей 3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови відповідають критеріям оцінки судом рішень суб`єктів владних повноважень, визначених в статтею 2 частиною 2 КАС України, тому є правомірними. Поведінці як позивача так і третій особі, щодо виконання судового рішення виконавець повинен надати оцінку на стадії виконавчого провадження. 
Положеннями статті 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно вимог статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За наведених обставин, суд вважає наявними підстави для відмови у задоволенні позову.
Керуючись статтями 242-246, 287 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства "Документ" (04116, Київська область, м. Київ, вул. Довнар-Запольського, буд. 8, код ЄДРПОУ 32735236) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (01032, місто Київ, вул. Саксаганського, будинок 110, код ЄДРПОУ 34967593), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та скасування постанов, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя | С.Є. Гаврилко