ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року Справа № 925/686/26

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді – Васяновича А.В.,

секретар судового засідання – Ібрагімова Є.Р.,
за участі представників сторін:
від позивача - Мельник А.С., за довіреністю,
від відповідача - Блоха Я.М., адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом акціонерного товариства «Черкасиобленерго», м. Черкаси
до приватного акціонерного товариства «Азот», м. Черкаси
про стягнення 2 505 241 грн. 85 коп.
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Черкаської області звернулось з позовом акціонерне товариство «Черкасиобленерго» до приватного акціонерного товариства «Азот» про стягнення 2 505 241 грн. 85 коп. заборгованості, а саме: 2 377 604 грн. 97 коп. - суми основного боргу, 8 864 грн. 64 коп. - 3% річних, 30 125 грн. 75 коп. - інфляційних втрат та 88 646 грн. 49 коп. - пені, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №524-213/24 від 24 травня 2005 року.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25 травня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання суду призначено на 11 год. 30 хв. 25 червня 2026 року.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 25 червня 2026 року, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті було призначено на 10 год. 30 хв. 23 липня 2026 року.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав наведених у відзиві.
Заперечуючи проти позову відповідач зазначав, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1214/18 встановлено, що сума надмірно сплачених ПрАТ «Азот» коштів на користь ПАТ «Черкасиобленерго» за перетікання реактивної електричної енергії складає 62 338 334 грн. 09 коп., які на цей час так і не повернуті позивачем на користь відповідача.
Отже, на переконання відповідача, є неправомірним стягнення з нього коштів за послуги з перетікання реактивної електричної енергії, оскільки у відповідача фактично існує переплата за ці ж самі послуги, яка неправомірно утримується позивачем на своїх рахунках і останній продовжує користуватись цими коштами.
Позивач впродовж десяти років протиправно користується грошовими коштами відповідача у розмірі 62 338 334 грн. 09 коп., а тому знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за утримуваними коштами не відбулося.
Крім того позивач не позбавлений права здійснити зарахування зустрічних зобов`язань у порядку, встановленому чинним законодавством, а саме ст. 601 ЦК України, однак таким правом позивач на власний розсуд не скористався.
У відповіді на відзив позивач зазначав, що відповідач намагається виправдати невиконання ним своїх грошових зобов`язань за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (додаток № 11 договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії) щодо оплати наданих у січні-березні 2026 року послуг в сумі 2 377 604 грн. 97 коп.
На переконання позивача, така позиція відповідача є безпідставною, зважаючи на те, що жодних угод щодо зарахування вартості наданих позивачем послуг із забезпечення перетікання реактивної електричної енергії у спірний період в рахунок погашення присудженої до стягнення з АТ «Черкасиобленерго» на користь ПрАТ «Азот» за рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.08.2020 у справі №925/1214/18 суми надміру сплачених грошових коштів між сторонами даного спору не укладалося.
Наведені відповідачем у відзиві аргументи не спростовують невиконання останнім своїх грошових зобов`язань за вищевказаним договором.
В судовому засіданні, яке відбулося 23 липня 2026 року згідно з ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/686/26.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 11 листопада 2025 року у справі № 925/773/25 позов акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до приватного акціонерного товариства «Азот» задоволено повністю та стягнуто з приватного акціонерного товариства «Азот» на користь акціонерного товариства «Черкасиобленерго» 9 798 337 грн. 49 коп. основної заборгованості за надані послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за період: червень 2024 року – серпень 2025 року, 368 109 грн. 56 коп. інфляційних витрат, 154 716 грн. 46 коп. 3% річних, 1 395 717 грн. 65 коп. пені та 175 753 грн. 22 коп. судового збору.
Також рішенням Господарського суду Черкаської області від 08 квітня 2026 року у справі № 925/198/26 позов акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до приватного акціонерного товариства «Азот» задоволено повністю та стягнути з приватного акціонерного товариства «Азот» на користь акціонерного товариства «Черкасиобленерго» 2 600 694 грн. 60 коп. боргу за надані послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за період: 01 вересня 2025 року - 31 грудня 2025 року, 16 063 грн. 98 коп. 3% річних, 7 319 грн. 66 коп. інфляційних втрат, 165 068 грн. 11 коп. пені та 41 837 грн. 20 коп. судових витрат зі сплати судового збору.
Під час розгляду вказаних справи місцевим господарським судом були встановлені наступні обставини:
24 травня 2005 року відкрите акціонерне товариство «Черкасиобленерго» (постачальник) та відкрите акціонерне товариство «Азот» (споживач) уклали договір про постачання електричної енергії № 524-213/24, згідно з п. 1 якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику вартість електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.
НКРЕКП своєю постановою від 14.03.2018 №312 затвердила Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі -ПРРЕЕ).
Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01 січня 2019 року здійснює розподіл електричної енергії в межах закріпленої за ним території Черкаської області, виконує функції, має права і обов`язки оператора системи розподілу на підставі отриманої ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 16.11.2018 №1447.
01 січня 2019 року на вебсайті публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» у мережі Інтернет http://cherkasyoblenergo.com/ (розділ «Договірні відносини») був розміщений публічний договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії з додатками в першій його редакції.
14 лютого 2019 року позивач надіслав відповідачу лист №1055/03010302 щодо врегулювання договірних відносин з проханням підписати заяву та приєднатися до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.
Пункт 2.1.6 ПРРЕЕ у редакції, чинній станом на 01 січня 2019 року, передбачав, що фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.
Відповідач приєднався до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, розміщеного на вебсайті публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в мережі Інтернет http://cherkasyoblenergo.com/ (розділ «Договірні відносини»), на умовах договору про постачання електричної енергії №524-213.
Відповідач не заперечує факту його приєднання до умов вказаного договору.
За умовами п. 2.1. та 2.3. публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, до якого приєднався відповідач, оператор системи розподілу надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, які визначені Кодексом системи передачі та Кодексу систем розподілу, за об`єктом (об`єктами), технічні параметри якого фіксуються в «Паспорті точки (точок) розподілу електричної енергії об`єкта (об`єктів) споживача», який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи розподілу. Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього договору та/або інші послуги оператора системи розподілу у відповідності з додатком 4 «Порядок розрахунків» до цього договору.
У додатку до договору №11 «Договір про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії» до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії визначено, що оператор системи розподілу надає споживачу послуги із компенсації перетікань реактивної електричної енергії, а споживач здійснює оплату за надані на межі балансової належності електромереж послуги згідно з умовами цього договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами.
Розрахунковим періодом є календарний місяць (з першого по останнє число кожного місяця включно). Розрахунок плати за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електромереж здійснюється відповідно до Методики обчислення плати та оформлюється згідно з Порядком розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії (додаток до цього договору (п. 4.3. та п. 4.4. договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії).
Споживач зобов`язаний протягом 5 робочих днів з дня отримання рахунка здійснити оплату за перетікання реактивної електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок оператора системи розподілу (п. 4. додатку «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії»).
За внесення платежів, які передбачені договором, з порушенням термінів, визначених додатком №4 «Порядок розрахунків» до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, у разі якщо главою 5 цього договору передбачено, що оплату за послуги з розподілу здійснює споживач безпосередньо оператору системи розподілу, споживач сплачує оператору системи розподілу пеню у розмірі 0,5% (але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України) за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати (п. 5.3 договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії).
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що на виконання умов договору за період січень-березень 2026 року позивач надав відповідачу послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії на загальну суму 2 377 604 грн. 97 коп., що підтверджується підписаними обома сторонами і скріпленими печатками актами про фактичне надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за кожний розрахунковий період, а саме:
в січні 2026 року - 3 596 957 кВАр*год на суму 638 417 грн. 10 коп.;
в лютому 2026 року - 4 075 175 кВАр*год на суму 738 201 грн. 20 коп.;
в березні 2026 року - 3 988 979 кВАр на суму 1 000 986 грн. 67 коп.
Позивач виставив відповідачу відповідні рахунки на вказану суму: №524/00 від 02 лютого 2026 року на суму 638 417 грн. 10 коп.; №524/00 від 02 березня 2026 року на суму 738 201 грн. 20 коп. та № 524/00 від 01 квітня 2026 року на суму 1 000 986 грн. 67 коп.
За спірний період позивач надіслав відповідачу разом із супровідними листами вказані рахунки, які додані позивачем до позовної заяви.
Факти надіслання позивачем відповідачу вказаних рахунків і дати їх одержання відповідачем підтверджуються рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень акціонерного товариства «Укрпошта», які також містяться у матеріалах справи. (а.с. 33, 34, 51)
Відповідач не оплатив послуги з компенсації перетікань реактивної електричної енергії за період січень-березень 2026 року на загальну суму 2 377 604 грн. 97 коп., у строк встановлений договором.
На суму заборгованості позивач нарахував відповідачу пеню, річні та інфляційні, які разом із основною заборгованістю просить стягнути у судовому порядку.
Судом враховано, що публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» змінило назву на акціонерне товариство, а публічне акціонерне товариство «Азот» на приватне акціонерне товариство.
Відповідні зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 2 цієї статті визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 69 Закону України «Про ринок електричної енергії» (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) в Україні функціонує єдиний ринок допоміжних послуг. На ринку допоміжних послуг оператор системи передачі купує на ринкових та прозорих засадах допоміжні послуги для забезпечення надійної роботи ОЕС України та належної якості електричної енергії.
На ринку допоміжних послуг можуть придбаватися/надаватися допоміжні послуги для забезпечення, зокрема, підтримання параметрів надійності та якості електричної енергії в ОЕС України, а саме послуги з регулювання напруги та реактивної потужності.
Згідно з п. 1.1.2 глави 1.1 ПРРЕЕ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) договором про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії є домовленість двох сторін, яка є документом певної форми і встановлює зміст та регулює правовідносини між споживачем та оператором системи розподілу / оператором системи передачі під час визначення плати за перетікання реактивної електричної енергії.
Компенсацією перетікань реактивної електричної енергії є комплекс технологічних заходів, які виконуються споживачем та спрямовані на забезпечення електромагнітної збалансованості його електроустановок.
За змістом п. 1.2.3 глави 1.2 ПРРЕЕ споживач, який відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, зобов`язаний здійснювати розрахунки за перетікання реактивної електричної енергії, не має права відмовити оператору системи, на території здійснення ліцензованої діяльності якого приєднані електроустановки споживача, в укладенні (переукладенні) договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії (додаток 2 до цих Правил).
Приписами пунктів 4.33, 4.34 розділу IV ПРРЕЕ визначено, що споживачі, які відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, зобов`язані здійснювати розрахунки за перетікання реактивної електричної енергії, вносять плату за перетікання реактивної електричної енергії на поточний рахунок оператора системи, на території здійснення ліцензованої діяльності якого приєднані електроустановки споживачів, відповідно до умов договору про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, який може бути додатком до договору споживача про розподіл (передачу) електричної енергії.
Умови участі цих споживачів у добовому регулюванні балансів реактивної потужності в електричних мережах оператора системи у разі потреби також зазначаються в цьому договорі.
Плата за перетікання реактивної електричної енергії призначена для адресного економічного стимулювання ініціативи споживача до впровадження технологічних заходів на вирішення питань з компенсації перетікань реактивної електричної енергії.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту належного виконання своїх грошових зобов`язань.
Відповідач не оплатив вартість наданих позивачем послуг з перетікань реактивної енергії за період січень-березень 2026 року.
Доводи відповідача, що наведені у відзиві на позову суд відхиляє з наступних підстав:
Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 04 серпня 2020 року у справі №925/1214/18 частково задоволено позов публічного акціонерного товариства «Азот» та присуджено до стягнення з публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на користь публічного акціонерного товариства «Азот» 62 338 334 грн. 09 коп. надмірно сплачених коштів, 22 161 711 грн. 58 коп. інфляційних втрат, 5 166 433 грн. 48 коп. - 3% річних та 616 700 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
Важливою умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання, розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.
Отже, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно встановити наявність таких умов, як зустрічність вимог, однорідність вимог, строк виконання яких настав, та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання.
Безспірність вимог, які зараховуються, тобто відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.
Матеріали справи не містять доказів вчинення правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення зобов`язань з цих підстав.
Отже, борг в розмірі 2 377 604 грн. 97 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.
Позивач також заявив вимоги про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних витрат.
За приписом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 5.3. договору про надання послуг з компенсації перетікань реактивної електричної енергії встановлено, що за внесення платежів, які передбачені договором, з порушенням термінів, споживач сплачує оператору системи розподілу пеню у розмірі 0,5% (але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України) за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.
Позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за період з 17 лютого 2026 року по 08 травня 2026 року.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України заявлено вимогу про стягнення 8 864 грн. 64 коп. - 3% річних, 30 125 грн. 75 коп. - інфляційних втрат нарахованих за період з 17 лютого 2026 року по 08 травня 2026 року.
Судом враховано, що приписи ст. 625 ЦК України не забороняють звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов`язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 (провадження №12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 ЦК України зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог в одній справі не є обов`язковим.
Здійснивши перевірку розрахунку неустойки, 3% річних та інфляційних втрат, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій «LIGA 360» судом встановлено, що наданий суду розрахунок є вірним та відповідачем не спростований.
Відповідач заявив клопотання про зменшення пені на 90%, посилаючись на наявність у позивача заборгованості перед відповідачем у вигляді надмірно сплачених коштів за перетікання реактивної електричної енергії та відсутність у позивача збитків внаслідок дій відповідача.
Також відповідач зазначав, що його підприємство визнано критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.
Водночас, за 2025 рік сума непокритого збитку від господарської діяльності товариства сягає 2 615 062 000 грн. 00 коп.
Стосовно клопотання відповідача про зменшення суми пені судом враховано наступне:
Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а не обов`язком, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Тобто заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності, передбачені положеннями пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори.
Сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору, а кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.
Під час розгляду справу судом встановлено, що прострочення відповідача з оплати вартості наданих послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії мають систематичний характер (справи №17-14-01/1494(925/1031/23), №925/928/24, №925/773/25, №925/198/26), що на переконання суду не свідчить про настання непередбачуваних обставин для відповідача.
Крім того, укладаючи з позивачем договір, який містить умови щодо стягнення штрафних санкцій у разі порушення строків оплати, відповідач беручи на себе відповідні зобов`язання, діючи вільно і на власний розсуд, мав усвідомлювати наслідки порушення грошового зобов`язання.
Наявність рішення Господарського суду Черкаської області від 04 вересня 2020 року у справі № 925/1214/18 не звільняє відповідача від виконання своїх зобов`язань за договором та здійснення оплати за отримані послуги.
При цьому суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір неустойки (88 646 грн. 49 коп.) не є надмірним для відповідача.
По відношенню до розміру основної заборгованості (2 377 604 грн. 97 коп.) розмір неустойки становить лише 3,73 %.
Суд також зазначає, що наявність невиконаних відповідачем зобов`язань перед іншими контрагентами не може бути вагомою обставиною для зменшення розміру неустойки.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
За наведених обставин суд дійшов висновку, що в даному випадку відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, які відповідно до вимог законодавства можуть бути підставою для зменшення судом розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню.
З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в судовому порядку 2 377 604 грн. 97 коп. заборгованості, 88 646 грн. 49 коп пені, 8 864 грн. 64 коп. 3 % річних, 30 125 грн. 75 коп. інфляційних втрат.
Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Азот» (вул. Героїв Холодного Яру, 72, м. Черкаси, Черкаська обл., 18028, ідентифікаційний код 00203826) на користь акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (вул. Гоголя, 285, м. Черкаси, Черкаська обл., 18002, ідентифікаційний код 22800735) 2 377 604 грн. 97 коп. заборгованості, 88 646 грн. 49 коп пені, 8 864 грн. 64 коп. 3 % річних, 30 125 грн. 75 коп. інфляційних втрат та 30 062 грн. 91 коп. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України. 

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України. 

Повне рішення складено 14 вересня 2026 року.

Суддя А.В.Васянович