Справа № 455/1211/26
Провадження № 2/455/845/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

22 липня 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Івасенко С.М.,
секретаря судового засідання Бобельської Н.М.,
за участі:
позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства « Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
Акціонерне товариство “УНІВЕРСАЛ БАНК” (надалі – банк, позивач, кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі – відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг “Monobank” від 11.03.2024 року ( надалі – договір банківських послуг) у розмірі 41032,53 грн станом на 18.05.2026 року та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.03.2024 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що ця анкета разом із умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про надання банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK | Universal Bank), тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір банківських послуг. На підставі укладеного договору банківських послуг відповідач отримав кредит у розмірі 12000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Банк свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору банківських послуг, а тому станом на 27.12.2024 рік у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою, у зв`язку з чим кредит 26.01.2025 року став у формі «на вимогу». Відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договору банківських послуг, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Також просить стягнути судові витрати.

01.07.2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд не визнавав явка сторін обов`язковою.
В судове засідання, призначене на 22.07.2026 року, позивач не з`явився.
Позивач повідомлений про дату час та місце судового засідання через електронний суд. В клопотанні, долученій до позовної заяви, позивач просить розглядати справу без участі свого представника. 
Відповідач прибув в судове засідання, визнав обставини укладення договору банківських послуг, отримання кредиту та наявності заборгованості. Повідомив, що мав отримати кошти для погашння боргу, але не отримав.
Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

11.03.2024 року відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг. Для цього відповідач завантажив на свій смартфон мобільний додаток "Monobank" , зазначив свій номер телефону, який став фінансовим. Для отримання віртуальної картки відповідач пройшов ідентифікацію та відеоверифікацію. Після чого на екрані смартфону поставив цифровий власноручний підпис. Після ознайомлення з текстом анкети-заяви та запевнення підписав їх цифровим власноручним підписом, що підтверджується довідкою про етапи реєстрації, паперовими копіями анкети-заяви до договору про надання банківських послуг та запевнення з накладеними ЕП.

В Анкеті-заяві до договору банківських послуг позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні НОМЕР_2 та встановити кредитний ліміт на суму вказану у мобільному застосунку. Повідомлений, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Погодився з тим, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг "Monobank" з підписанням якого в мобільному застосунку договір банківських послуг набуває чинність.
Проставленням цифрового власноручного підпису під цією Анкетою-заявою, відповідач підтвердив, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Таблицею обчислення вартості кредиту, тарифами та Паспортом споживчого кредиту складають договір банківських послуг. 
В запевненні, підписаного відповідачем 11.03.2024 року міститься інформація про те, що підтверджує, що отримав від банку всі необхідні документи щодо укладеного договору банківських послуг, визнав що УЕП є аналогом власноручного підпису, погоджується із зміною кредитного ліміту на розсуд банку, листування між сторонами здійснюється через мобільний застосунок та інші умови, необхідні для такого роду договорів. До договору банківських послуг долучено умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank, Тарифи "Чорна картка monobank", Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, які долучені до позовної заяви.

Банк підтвердив, що відповідачеві відкрив поточний рахунок в гривні НОМЕР_2 з прив`язкою до картки НОМЕР_1 , тип рахунку – картка чорна, активна до 10/28. Кредитний ліміт за карткою НОМЕР_1 становив 12000,00 грн, що підтверджується довідкою банку про розмір встановленого ліміту від 18.05.2026 року.

Як убачається з розрахунку заборгованості, наданим позивачем, станом на 18.05.2026 року загальна сума заборгованості за Договором банківських послуг становить 41032,53 грн. з яких загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 16267,75 грн, загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн, заборгованість за пенею – 4189,09 грн та заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 20575,69 грн. Рух коштів по карті відповідача НОМЕР_1 за період з 11.03.2024 року до 01.01.2026 року містить інформацію про наданий кредитний ліміт, про поповнення картки відповідача, про переказ відповідачем коштів та нараховані проценти та штрафи/пені.

Кредитор зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є грошове посередництво, що підтверджується копіями виписки з ЄДР та сторінками 1 та 2 статуту. Кредитор є банком та має банківську ліцензію, що підтверджується копією банківської ліцензії № 92 від 10 жовтня 2011 року, виданої Національним банком України. 

Із встановлених обставин вбачається, що спір стосується заборгованості за договором банківського рахунку з можливістю його кредитування, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за цим договором.
Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі договору банківського рахунку, які врегульовано ст. 1066, 1069 та ЦК України
Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір банківських послуг між банком та відповідачем , у т.ч. анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний застосунок були підписані шляхом накладення електронного цифрового підпису самого відповідача .
У підписаному запевненні клієнта від 11.03.2024 року відповідач визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виник обов`язок кредитування рахунку відповідача, а у відповідача - обов`язок оплачувати послуги банку, що виникли в результаті використання платіжної картки згідно тарифів та повернути кредит.
На підставі укладеного договору банківських послуг відповідач отримав кредитування рахунку в розмірі 12000,00 грн у вигляді кредитного ліміту на рахунок, спеціальним платіжним засобом, якого є платіжна картка НОМЕР_1 , що підтверджується рухом коштів по цій картці. 
Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК.
У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази в частині, що підтверджують існування зобов`язальних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують існування договірних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача. 
Однак надані позивачем докази не підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості.
Визначаючи розмір заборгованості відповідачки, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК.
Позивач на підтвердження наявності заборгованості надав детальний рух коштів по картковому рахунку відповідача НОМЕР_1 за період з 11.03.2024 року до 01.01.2026 року та розрахунок заборгованості станом на 18.05.2026 року, який підтверджує кредитування рахунку відповідача позивачем, тобто надання коштів в межах того ліміту, який був встановлені банком. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань або/чи які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі, тому суд вважає, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 16267,75 грн підлягає до задоволення.
Водночас, враховуючи письмові пояснення позивача щодо розрахунку заборгованості та обґрунтування, наведені в позовній заяві про те, що з моменту отримання вимоги подальше неповернення клієнтом раніше одержаних від банку коштів свідчить про несанкціоноване користування клієнтом чужими грошовими коштами, за що останній у відповідності зі ст. 625 ЦПК України та підпункту 8.20 пункту 8 розділу І Умов має сплатити банку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 74,4 процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення, суд вважає, що заборгованість за порушення грошового зобов`язання в розмірі 20575,69 грн не підлягає стягненню відповідно до п. 18 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.
Суд не погоджується з позивачем про наявність у кредитора права стягувати пеню та вважає, що вона не підлягає стягненню з відповідача з таких підстав.
Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту:
" У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) ".
Цим же законом розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнити пунктом 6-1 такого змісту:
"У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону".
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".
В подальшому Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року пункт 6 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" викладено в такій редакції:
"У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".
Цим же Законом п. 6-1 був виключений.
Тобто, Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року змінено обов`язок кредитодавця щодо списання неустойки в залежності від дати укладення договору про споживчий кредит. Для договорів, укладених після 24.01.2024 року, списання неустойки не передбачено.
Водночас п. 18 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у зв`язку з прийняттям Законом № 3498-IX від 22.11.2023 змін не зазнав. Обов`язок кредитодавця списати неустойку у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування і надалі не залежить від дати укладення кредитного договору.
Питання пріоритетності норм ЦК України Велика Палата Верховного Суду детально розглянула у справі № 334/3161/17 ( п. 14-19 постанови від 22 червня 2021 року). 
А тому суд вважає, що до неустойки ( пені) за договір банківських послуг, датою укладення якого є 11.03.2024 року, застосуванню підлягає п. 18 "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України. Отже, неустойка (пеня) в розмірі 4189,09 грн підлягала списанню кредитодавцем.
Враховуючи вищенаведене суд виснує, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 16267,75 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач сплатив 3328,00 грн. судового збору.
Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 16267,75 грн, що становить 39,64 % (16267,75 х 100 % / 41032,53), а тому судовий збір у пропорційному розмірі 1319,22 грн потрібно покласти на відповідача.
Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, 
У Х В А Л И В:
Позов Акціонерного товариства “УНІВЕРСАЛ БАНК” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства “УНІВЕРСАЛ БАНК” заборгованість за Договором про надання банківських послуг “Monobank” від 11.03.2024 року у розмірі 16267 гривень 75 копійок (шістнадцять тисяч двісті шістдесят сім гривень 72 копійок).
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства “УНІВЕРСАЛ БАНК” судові витрати, що становлять 1319 гривень 22 копійку (одну тисячу триста дев`ятнадцять гривень 22 копійку) судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст судового рішення складено 22 липня 2026 року.
Учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство “УНІВЕРСАЛ БАНК”, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДР 21133352, місцезнаходження: м. Київ, вулиця Оленівська, будинок 23, рахунок НОМЕР_3 .
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання:   АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Суддя С.М. Івасенко