ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 07 липня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/7867/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського районного суду м. Полтави, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Подільського районного суду м. Полтави, в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:
- визнати протиправними та внести зміни у п. 3 резолютивної частини наказу керівника апарату Ленінського районного суду м. Полтави ( на даний час з 25.04.2025 Подільського районного суду міста Полтави) № 144-ОС.к від 01 листопада 2024 року у частині виплати секретарю суду канцелярії ОСОБА_1 надбавки за вислугу років на державній службі у розмірі 30 відсотків посадового окладу, виходячи з норм абзацу 2 пункту 12 розділу “Прикінцеві положення” Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” від 09.11.2023 № 3460-IX;
- зобов`язати Територіальне Управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області провести державному службовцю Подільського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 нарахування та виплату надбавки за вислугу років з 01 листопада 2024 року відповідно до статті 52 Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII - у розмірі 50 відсотків посадового окладу за кожен місяць з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 01 листопада 2024 року керівником апарату Ленінського районного суду м. Полтави (наразі — Подільського районного суду м. Полтави) при її призначенні на посаду секретаря суду канцелярії було видано наказ №144-ОС.к «Про призначення ОСОБА_1 ». Відповідно до пункту 3 резолютивної частини зазначеного наказу позивачу встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30 відсотків посадового окладу, виходячи зі стажу державної служби станом на 01.11.2024 — 28 років 11 місяців 10 днів. Разом з тим, позивач вказує, що до видання зазначеного наказу вона отримувала надбавку за вислугу років у розмірі 50 відсотків посадового окладу, а тому встановлення надбавки у меншому розмірі призвело до фактичного зменшення її грошового забезпечення. На думку позивача, такі дії відповідача є неправомірними, оскільки призвели до звуження змісту та обсягу її існуючих прав і свобод, зокрема права на оплату праці, що й стало підставою для звернення до суду з метою захисту порушеного права.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 визнано неповажними підстави, вказані у клопотанні позивача про поновлення строку звернення до суду. Позовну заяву ОСОБА_1 до Подільського районного суду м. Полтави, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.06.2025 провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського районного суду м. Полтави, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 240/7215/24.
04.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Подільського районного суду м. Полтави, в якому представник відповідача проти позовних вимог заперечував. Вказував на те, що встановивши позивачці надбавку за вислугу років на державній службі в розмір 30 відсотків посадового окладу, діяв відповідно до вимог Бюджетного кодексу України, ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік», що не суперечать ЗУ «Про державну службу», та роз`яснень Національного агентства з питань державної служби щодо умов праці державних службовців державних органів, які провели класифікацію посад держаної служби від 10.01.2024 №176.
07.07.2025 до суду надійшов відзив від ТУ ДСА в Полтавській області, в якому представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив у їх задоволенні відмовити. Вказував на те, що оскільки Закон України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 року № 3460-IX в судовому порядку не скасовувався, неконституційним не визнавався та є чинним, при нарахуванні та виплаті Позивачу розміру надбавки за вислугу років на державній службі, керівник апарату Подільського районного суду м. Полтави діяв на підставі та в межах, передбачених Конституцією України, Бюджетним кодексом України та законами України. З огляду на викладене вважаємо, що відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, на підставі та в межах наданих йому повноважень, оскільки не мав правових підстав для нарахування надбавка за вислугу років секретарю суду канцелярії без застосування приписів пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 19.11.2024 року № 4059-IX.
Розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 № 107 відповідно до пункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 440/7867/25 за результатами якого головуючим суддею у справі визначено суддю Чеснокову А.О.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2026 адміністративну справу прийнято до провадження судді Чеснокової А.О. Розгляд справи розпочато спочатку.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.05.2026 провадження у справі поновлено.
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 22.11.1995 року працює в органах судової влади на посадах державної служби.
З 22.11.1995 по 31.10.2024 працювала в Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області, через військову агресію РФ та активні бойові дії на території Донецької області Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області у жовтні 2024 року було змінено підсудність, працівники апарату звільнені, позивач виїхала до м. Полтави, де стала на облік як внутрішньо переміщена особа.
З 01.11.2024 працює у Подільському районному суді міста Полтава (колишній Ленінський районний суд м. Полтави), є державним службовцем категорії В, присвоєно 6 ранг, стаж роботи на посадах державної служби становить 29 років та 6 місяців.
Як вказує позивач, на попередньому роботи набула право на максимальну надбавку за вислугу років. Наказом керівника апарату Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_2 № 16-к від 04 липня 2016 року на підставі ст. 52 Закону України «Про державну службу» та Порядку обчислення стажу державних службовців, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 ОСОБА_1 встановлено надбавку за вислугу років у відсотковому відношенні до посадового окладу за наявності стажу державної служби 20 р.5 м.9 дн. у розмірі 50 %, яку останній нараховували та виплачували.
01 листопада 2024 керівником апарату Ленінського районного суду м. Полтави (на теперішній час з 25.04.2025 Подільського районного суду міста Полтави) при призначенні позивача на посаду було видано наказ № 144-ОС.к «Про призначення ОСОБА_1 » де у пункті 3 резолютивної частини вказано – Виплачувати секретарю суду канцелярії ОСОБА_1 надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 30 відсотків посадового окладу як такій, стаж державної служби якої станом на 01 листопада 2024 року становить 28 років 11 місяців 10 днів.
Позивач вказує на те, що оскільки вказаним наказом № 144-ОС.к від 01.11.2024, нарахування останній надбавки за вислугу років на державній службі з 50 % знизилось до 30%, такий факт є звуженням змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відтак, не погодившись з такими діями, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно із частинами першою - п`ятою статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон України № 1402-VIII) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.
Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів, зокрема, здійснює Державна судова адміністрація України (ДСА України) - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та ДСА України.
Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління ДСА України.
Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначають окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також загалом щодо апеляційних, місцевих судів.
Згідно із частиною першою статті 150 Закону України № 1402-VIII призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, ДСА України, Служби судової охорони врегульовано нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Правовий статус державного службовця та відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ (далі Закон України № 889-VІІІ).
У статті 1 цього Закону визначено поняття «державний службовець», яким є громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України № 889-VIII державний службовець має право, зокрема, на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно з частиною першою статті 46 Закону України № 889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Частинами першою, другою статті 50 Закону України № 889-VIII передбачено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи. Заробітна плата державного службовця складається з:
посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, премії (у разі встановлення).
Відповідно до статті 52 Закону України № 889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
01.01.2025 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі Закон України № 4059-IX), у пункті 13 розділу «Прикінцеві положення» якого законодавець визначив, що у 2025 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, інших доплат, передбачених законами України; варіативної заробітної плати - премій, компенсацій за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця та за вакантною посадою державної служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Верховна Рада України 19.11.2024 ухвалила Закон України № 4059-IX, згідно якого передбачено встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу, що менше ніж передбачено спеціальним Законом України № 889-VIII.
Вказане питання вирішувалося під час розгляду зразкової справи, за наслідком якого ухвалено постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі № 240/7215/24.
Дана справа відповідає ознакам типової справи, що визначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі № 240/7215/24, висновки такої постанови є обов`язковими для суду при ухваленні рішення у даній справі.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі № 240/7215/24 висловлені наступні узагальнені висновки:
Зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не є проявом очевидного свавілля та в кінцевому результаті не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця. Саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби».
Отже, Законом України № 4059-IX запроваджено норму, яка відрізняється від норми частини першої статті 52 Закону України № 889-VIII щодо зменшення максимальної межі розміру надбавки за вислугу років на державній службі з 50 відсотків до 30 відсотків, та зменшення розміру самої надбавки з 3 до 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби. При цьому визначено випадки (пункт 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 4059-IX ) коли умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються, а саме - для державних службовців у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби. Тобто, Законом України № 4059-IX на 2025 рік запроваджено інше правове врегулювання умов та порядку оплати праці державних службовців, зокрема, щодо структури заробітної плати державного службовця та порядку обчислення надбавки за вислугу років.
Поряд з цим суд звертає увагу на те, що Закон України № 4059-IX містить застереження, що Закон України № 889-VIII щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Водночас і у частині другій статті 5 Закону України № 889-VIII вказано, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. А таким законом у спірних відносинах є саме Закон України № 4059-IX.
Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026 у зразковій справі № 240/7215/24 зазначено: «Саме лише зменшення граничного розміру надбавки державним службовцям за вислугу років не обов`язково свідчить про звуження соціальних прав і гарантій працівника, зокрема, його права на належний рівень оплати праці.
Таку дію законодавця не можна розглядати відокремлено від інших дій, які здійснені ним одночасно з метою змінити структуру оплати праці державних службовців певної категорії, а саме: підвищити посадові оклади, оскільки відповідна надбавка є лише окремою складовою грошового забезпечення державного службовця, грошовий вираз якої безпосередньо залежить від розміру його посадового окладу.
Тож відповідно до обставин, встановлених судами у цій зразковій справі, мало місце не зменшення розміру заробітної плати державного службовця, а перерозподіл її складових як елемент запровадження загальнонаціональної реформи, про що детальніше буде зазначено в наступному розділі цієї постанови».
З урахуванням вказаних висновків Великої Палати Верховного Суду, нарахування та виплата державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 4059-IX, який зупинив дію приписів Закону України № 889-VIII і неконституційним у встановленому законом порядку не визнавався, а отже, підлягав застосуванню розпорядником бюджетних коштів стосовно позивачки.
Відтак в задоволені адміністративного позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Подільського районного суду м. Полтави (вул. Героїв "Азову", 37, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ 02886203), Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 17, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ 26304855) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А.О. Чеснокова