КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №554/4927/26 
Провадження № 2-а/552/79/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2026 Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді Кузіної Ж.В. 
секретар судового засідання Гасанова Т.С. 
за участю представника позивача Курц А.В., представника відповідача Срібної Є.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове повернення до країни походження, -

В С Т А Н О В И В : 

Позивач ОСОБА_2 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове повернення до країни походження, про притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що рішенням Подільського відділу у м. Полтаві УДМС у Полтавській області 5311130100020856 про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження зобов`язано покинути територію України у термін до 19 квітня 2026 року. ОСОБА_2 здійснив в`їзд в Україну 31 жовтня 2025 року з метою налагодження сімейних стосунків з жінкою, яка проживає на території Україні, а також проходження курсу потрібного йому лікування, який є більш доступним та дешевшим в порівнянні з Молдовою, а медична галузь в країні має більш кваліфікованих спеціалістів. Позивач неодноразово звертався до органів Державної міграційної служби з приводу отримання дозволу на проживання, але отримував усну відмову у прийнятті в нього документів з формальних підстав і не зміг легалізувати свій статус досі. Позивач не заперечує вчинення адміністративного правопорушення та погодився з винесеною відносно неї постановою, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про правовий статус іноземців у зв`язку з перебуванням на території України без законних підстав, але похідне рішення про примусове повернення до країни походження вважає необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.06.2026 року відкрито провадження в справі.
В судовому засіданні представник позивача Курц А.В. повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини та просив задовольнити. 
Представник відповідача Срібна Є.С. щодо задоволення позову заперечувала , підтримала наданий відзив та пояснила, що позивач в`їхав в Україну з дружиною громадянкою Молдови, яка повернулась до Молдови. Позивачем порушено порядок перебування на території України, тому відповідачем правомірно прийнято рішення про примусове повернення. На сьогоднішній день є чинне рішення про заборону його в`їзду та останній не покинув територію України.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані по справі докази, дійшов лор наступних висновків.
Як встановлено дослідженими по справі доказами, 22.03.2026 року у м. Полтаві виявлено факт порушення громадянином Республіки Молдова ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.
Чіра Ігор є уродженцем Республіки Молдови, який прибув в Україну 31.10.2025 року з його слів, з метою налагодження сімейних стосунків з жінкою, яка проживає на території Україні, а також проходження курсу потрібного йому лікування, який є більш доступним та дешевшим в порівнянні з Молдовою, а медична галузь в країні має більш кваліфікованих спеціалістів.
В`їзд здійснено через Головний перехід «Могилів-Подільський» по паспортному документу громадянина Республіки Молдова НОМЕР_1 , який виданий 05.07.2023 Республікою Молдова.
Порушивши терміни перебування в Україні, передбачені підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 №150 (в редакції постанови КМУ від 12.09.2023 №979), громадянин Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виїхав за межі України в установлений законодавством строк.
Судом встановлено, що 22.03.2026 відносно громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Управлінням ДМС у Полтавській області в особі начальника Подільського відділу Кузьменко Лідії Миколаївни та головного спеціаліста Зіненко Таміли В`ячеславівни складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МПТ №003949 та постанову ПН МПТ 003944 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3451,00 грн. Постанова іноземним громадянином станом на час вирішення справи судом виконана.
Позивач документального підтвердження підстав для подальшого перебування в Україні та документів на право проживання в Україні не має, не надав ні відповідачу, ні до суду. 
Обставини, які б заборонили примусово повернути позивача з України, визначені ч. 8 ст. 26, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та відповідно пункту 8 розділу I Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом МВС України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (зі змінами), відсутні.
22.03.2026 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» прийнято рішення №5311130100020856 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 19.04.2026.
Наданими до суду матеріалами встановлено, що позивача ознайомлено з вказаним рішенням, надано йому один примірник, попереджено про наслідки невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», про що свідчить його особистий підпис на примірнику відповідного рішення.
Відповідно до службової записки УДМС України в Полтавській області за даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України, відносно громадянина Молдови ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міститься наступна інформація:
01.01.2026 УДМС у Волинській області прийняте рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки на підставі подання Управління патрульної поліції в Волинській області;
09.02.2026 УДМС у Хмельницькій області прийняте рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки на підставі подання Управління патрульної поліції в Хмельницькій області.
Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Згідно з частиною першою статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
Статтею 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.
Статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно 5 додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Статтею 9 указаного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - «Інструкція»).
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих 6 органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.
Пунктом 5 розділу І Інструкції передбачено, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції, рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства.
Встановивши даній обставини, враховуючи, що позивачем порушено законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, рішення УДМС від 22.03.2026 року про примусове повернення позивача до країни походження є правомірним, а обставини, передбачені частиною 1 ст. 31 Закону, за наявності яких іноземець або особа без громадянства не може бути примусово повернуті, відсутні.
Також судом відхиляються посилання позивача про мету налагодження сімейних стосунків з жінкою, яка проживає на території України, враховуючи наступне. 
Сам по собі факт наявності у іноземця на території України жінки чи дружини, як і відсутність у країні походження близьких родичів, а також будь - якого майна не спростовує встановлені з його боку порушення та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, адже чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України, а також не звільняють особу від відповідальності за вчинення порушення міграційного законодавства України. Таку думку виклав Касаційний адміністративний суд Верховного Суду 30.08.2024 року у справі № 522/8660/23.
Натомість, як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі на території України не перебуває, дітей не має.
Відповідно наданих його пояснень на ім`я начальника Подільського відділу у м. Полтаві УДМС у Полтавській області, ОСОБА_5 вказав, що 31.01.2025 року в`їхав на територію України до друзів разом з дружиною громадянкою Молдови ОСОБА_6 , котра зараз перебуває у Молдові. Вчасно не виїхав з України разом з дружиною у зв`язку з наявністю особистих справ. 
ОСОБА_2 в Україні не має офіційного заробітку, не працевлаштований. 
Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов до висновку про необхідність залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають йому відшкодуванню. 
Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове повернення до країни походження відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду..
Учасники справи: 
позивач – ОСОБА_2 , (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 )
відповідач – Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, місцезнаходження 36003, м. Полтава, пров. Шкільний, 6, код ЄДРПОУ 37829297.

Головуючий Ж.В.Кузіна