ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2026 року | справа № 380/8131/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 , у якій позивач просить стягнути з відповідача до бюджету податковий борг у сумі 9848,79грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач має несплачений податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який складається із сум за об`єктами житлової нерухомості у розмірі 6647,19 грн та за об`єктами нежитлової нерухомості у розмірі 3201,60 грн. Вказує, що борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючим органом, які відповідачу надіслано, у встановленому законом порядку не оскаржено, а визначені ними грошові зобов`язання набули статусу узгоджених та у передбачені строки до бюджету не сплачені. Зазначає, що з метою погашення боргу відповідачу надіслано податкову вимогу від 24.07.2024 №0020180-1306-1301, проте заходів до сплати заборгованості відповідач не вжив. Оскільки боржником не вживаються заходи щодо погашення заборгованості, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою судді від 01.06.2026 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 10.08.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів.
Ухвалою суду від 10.08.2026 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення адвоката.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та встановив таке.
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області як платник податків та є власником об`єктів житлової і нежитлової нерухомості.
Контролюючим органом відповідачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єктами житлової нерухомості шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень форми «Ф»: №1203281-2413-1319-UA46060250000025047 від 20.02.2024 на суму 2943,68грн; №1203278-2413-1319-UA46040070000032075 від 20.02.2024 на суму 240,80грн; №1203280-2413-1319-UA46040070000032075 від 20.02.2024 на суму 42,78грн; №0334301-2413-1319-UA46060250000025047 від 26.05.2025 на суму 3119,42грн; №0334298-2413-1319-UA46040070000032075 від 26.05.2025 на суму 255,18грн; №0334300-2413-1319-UA46040070000032075 від 26.05.2025 на суму 45,33грн.
За об`єктами нежитлової нерухомості контролюючим органом відповідачу нараховано податок шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень форми «Ф»: №1203279-2413-1319-UA46060250000025047 від 20.02.2024 на суму 1554,40грн; №0334302-2413-1319-UA46060250000025047 від 26.05.2025 на суму 1647,20грн.
Податкові повідомлення-рішення від 20.02.2024 надіслано відповідачу на її податкову адресу рекомендованим поштовим відправленням, яке повернуто відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та довідкою поштового оператора про причини повернення. Податкові повідомлення-рішення від 26.05.2025 надіслано відповідачу на її податкову адресу згідно зі списком рекомендованих відправлень від 09.07.2025, і за даними відстеження поштового відправлення таке повернуто відправнику 07.08.2025 за закінченням встановленого терміну зберігання.
Доказів оскарження відповідачем зазначених податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядку матеріали справи не містять.
У зв`язку з несплатою відповідачем узгоджених сум грошових зобов`язань Головним управлінням ДПС у Львівській області сформовано податкову вимогу від 24.07.2024 №0020180-1306-1301 про наявність станом на 23.07.2024 податкового боргу у сумі 4781,66 грн, яку надіслано відповідачу на її податкову адресу.
Станом на 16.03.2026 за відповідачем обліковується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у загальній сумі 9848,79 грн, з яких за об`єктами житлової нерухомості - 6647,19 грн та за об`єктами нежитлової нерухомості - 3201,60 грн, що підтверджується довідкою про податкову заборгованість №3086/13-01-13-06-12 від 19.03.2026 та даними карток особових рахунків. Наявний борг складається виключно з основного платежу; штрафні (фінансові) санкції та пеня до стягнення не заявлені.
Оскільки відповідач заходів до погашення заборгованості не вжив, позивач звернувся до суду із цим позовом про стягнення податкового боргу.
При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.
Згідно з підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, належить до місцевих податків (підп.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України). Згідно з підп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).
Відповідно до підп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Згідно з підп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Підпунктом 266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України визначено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків визначено ст.42 ПК України. Згідно з п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п.42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п.42.4 ст.42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Аналогічний порядок закріплено п.5 розд.ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено особисто такій особі чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої особи з повідомленням про вручення, а у разі неможливості вручення з наведених причин - у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Згідно з п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Пунктом 57.3 ст.57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.
Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Згідно з п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно до п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Пунктом 87.11 ст.87 ПК України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок зі сплати податку виникає в силу закону, а несплата платником податків узгодженого грошового зобов`язання у встановлений строк тягне за собою виникнення податкового боргу, який контролюючий орган має право стягнути в судовому порядку. При цьому передумовою для стягнення податкового боргу є узгодженість грошового зобов`язання, вручення платнику податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги у визначеному законом порядку.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.
Верховний Суд у постанові від 09.01.2024 у справі №160/9696/22 сформулював висновок про те, що оцінка податкового правопорушення, встановленого, зокрема, за результатами податкової перевірки відповідача, на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення. У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
У наведеній постанові Верховний Суд також зазначив, що в межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням-рішенням, оскільки правомірність та правильність такого нарахування має перевірятися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.
З урахуванням наведеного суд перевіряє наявність передумов для стягнення заявленого податкового боргу, а саме узгодженість грошових зобов`язань, дотримання порядку надіслання (вручення) податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, а також факт несплати відповідачем узгоджених сум.
Як установлено судом, грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено відповідачу шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень форми «Ф» від 20.02.2024 та від 26.05.2025, які надіслано відповідачу на її податкову адресу рекомендованими поштовими відправленнями. Податкове повідомлення-рішення від 20.02.2024 повернуто відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання, а відправлення зі списку рекомендованих відправлень від 09.07.2025, яким надіслано податкові повідомлення-рішення від 26.05.2025, повернуто відправнику 07.08.2025 за закінченням встановленого терміну зберігання.
За змістом п.42.4 ст.42 ПК України та п.5 розд.ІІІ Порядку №1204 неможливість вручення поштового відправлення адресату та повернення його відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання не позбавляє податкове повідомлення-рішення сили належним чином врученого документа. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 04.04.2024 у справі №2240/2912/18 та у постанові від 16.04.2024 у справі №640/17763/21, відповідно до яких у разі, коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням платника, його відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування платника або з інших причин, такий документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Отже, податкові повідомлення-рішення, на підставі яких визначено спірні грошові зобов`язання, надіслано відповідачу на її податкову адресу у визначеному законом порядку та вважаються врученими. Доказів оскарження відповідачем цих податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядку матеріали справи не містять, зустрічного позову про їх скасування відповідач не подавала. За таких обставин визначені податковими повідомленнями-рішеннями грошові зобов`язання є узгодженими та, у зв`язку з їх несплатою у встановлений строк, набули статусу податкового боргу в розумінні підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України.
Щодо дотримання позивачем порядку надіслання податкової вимоги суд зазначає таке. Податкову вимогу від 24.07.2024 №0020180-1306-1301 сформовано контролюючим органом на суму податкового боргу, що обліковувалася за відповідачем станом на 23.07.2024 та виникла на підставі податкових повідомлень-рішень від 20.02.2024, і надіслано відповідачу на її податкову адресу. Податкові повідомлення-рішення від 26.05.2025 прийнято після направлення податкової вимоги, у зв`язку з чим сума податкового боргу відповідача збільшилася. Водночас за приписами п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений у повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається), а погашенню підлягає вся сума податкового боргу платника, що існує на день погашення. Оскільки податковий борг, зазначений у податковій вимозі від 24.07.2024, у повному обсязі не погашено, повторне надіслання податкової вимоги у зв`язку зі збільшенням суми боргу за податковими повідомленнями-рішеннями від 26.05.2025 законом не передбачено, а тому дотримання позивачем порядку надіслання податкової вимоги під сумнів не ставиться.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить висновку, що визначені відповідачу податковими повідомленнями-рішеннями грошові зобов`язання є узгодженими, у встановлені строки до бюджету не сплачені, а тому набули статусу податкового боргу, який на час розгляду справи не погашено. Наявність та розмір податкового боргу у сумі 9848,79 грн підтверджуються довідкою про податкову заборгованість №3086/13-01-13-06-12 від 19.03.2026 та даними карток особових рахунків. Доказів сплати заявленої суми боргу відповідач суду не надала.
Заявлений до стягнення податковий борг складається виключно з основного платежу; штрафні (фінансові) санкції та пеня до стягнення не заявлені, що відповідає змісту довідки про податкову заборгованість та детального розрахунку суми податкового боргу.
Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів суд приходить висновку, що позивачем доведено наявність передумов, необхідних для стягнення податкового боргу в судовому порядку, а саме узгодженість грошових зобов`язань, дотримання порядку надіслання (вручення) податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, а також факт несплати відповідачем узгоджених сум у встановлений строк.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. Позивач надав достатні докази на підтвердження заявлених вимог, натомість відповідач жодних доказів на їх спростування, у тому числі доказів сплати податкового боргу, суду не надала.
Оцінюючи правомірність оскаржуваних дій, суд керується критеріями, закріпленими у ч.2 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до п.27 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи - в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування звільняються від сплати судового збору. Отже, позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим питання про його розподіл судом не вирішується.
Керуючись ст.ст.19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг у сумі 9848 (дев`ять тисяч вісімсот сорок вісім) грн 79 коп.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.