КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 759/21273/25 Головуючий у суді першої інстанції - Твердохліб Ю.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9908/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Желепа О.В.,
секретар Цуран С.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргуОСОБА_1 , яка подана адвокатом Середою Анною Петрівною на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2026 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року позивач КП «Київтеплоенерго» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , отже, є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які постачає КП «Київтеплоенерго».
Проте, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги у повному обсязі, в результаті чого утворилась заборгованість на загальну суму 147 211,95 грн, яка складається з:
заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 11 476,74 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1 988,87 грн, 3% річних у розмірі 522,43 грн;
заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 33 437,91 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 5 751,61 грн, 3% річних у розмірі 1 511,66 грн;
заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 16 996,09 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2 248,77 грн, 3 % річних у розмірі 594,27 грн, пеня у розмірі 723,03 грн;
заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 36 056,78 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 4 731,50 грн, 3% річних у розмірі 1 242,11 грн, пеня у розмірі 1 511,24 грн;
заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 5 292,69 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 905,05 грн, 3% у розмірі 237,95 грн;
заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018 з централізованого постачання гарячої води у розмірі 16 411,71 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2 806,40 грн, 3% річних у розмірі 737,85 грн;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 219,89 грн;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 807,40 грн.
Посилаючись на те, що відповідачі добровільно борг не погашають, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у вказаному розмірі та судові витрати.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2026 року позов задоволено. 
Стягнуто солідарно з  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість на загальну суму 147 211,95 грн, яка складається з:
заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 11 476,74 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 1 988,87 грн, 3% річних у розмірі 522,43 грн;
заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 33 437,91 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 5 751,61 грн, 3% річних у розмірі 1 511,66 грн;
заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 16 996,09 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2 248,77 грн, 3 % річних у розмірі 594,27 грн, пеня у розмірі 723,03 грн;
заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 36 056,78 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 4 731,50 грн, 3% річних у розмірі 1 242,11 грн, пеня у розмірі 1 511,24 грн;
заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018 з централізованого опалення у розмірі 5 292,69 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 905,05 грн, 3% у розмірі 237,95 грн;
заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018 з централізованого постачання гарячої води у розмірі 16 411,71 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 2 806,40 грн, 3% річних у розмірі 737,85 грн;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 219,89 грн;
заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 807,40 грн.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із таким рішенням суду відповідачка  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невстановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити частково, а саме стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води та опалення у розмірі 39 266,70 грн, 3% річних у розмірі 1862,21 грн, інфляційні втрати у розмірі 7 453,29 грн, пеню у розмірі 2 269,62 грн; іншу частину заборгованості, 3% річних, інфляційні витрати на пеню стягнути з ОСОБА_2 на користь КП «Київтеплоенерго».
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд не надав оцінки тій обставині, що ОСОБА_1 в період нарахування боргу (частково) була неповнолітньою, тому не має обов`язку сплачувати заборгованість як солідарний боржник за весь період нарахування.
Посилається також на наявність підстав для застосування строків позовної давності до частини вимог.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача до апеляційного суду не надходив.
В судовому засіданні в апеляційному суді взяла участь представниця відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Середа А.П., яка підтримала апеляційну скаргу, просила задовольнити її з викладених підстав. 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).
Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085).
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV).
Вказаний Закон містить визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
За приписами статті 19 Закону № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого постачання холодної води та водовідведення.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Частина 7 статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
Також встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з центрального опалення та гарячої води, які постачає КП «Київтеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 .
Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р.№ 630 (далі - Правила).
Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Згідно з п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.
Відповідно до п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, абз.2 п.21 з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.
За правилом п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.
Зі змісту ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме стптей 68, 156, 162.
Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договорами або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилом ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1); боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2).
Судом першої інстанції також встановлено, що позивач належно виконує свої зобов`язання, а відповідачі, у свою чергу, порушили свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати вартості наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 147 211,95 грн.
Відповідачі не спростували розмір заборгованості, нарахований позивачем, належними та допустимими доказами та не надали суду доказів повної чи часткової оплати вказаної заборгованості, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі, як споживачі послуг, зобов`язані сплачувати їх вартість
Разом тим суд першої інстанції не урахував, що за змістом ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг несуть саме дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, тобто такі особи повинні бути повнолітніми у тому періоді, за який заявлено вимоги про стягнення заборгованості.
Відповідно до положень ст.32 ЦК України повна цивільна дієздатність настає з досягненням особою вісімнадцяти років.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати послуг (п.28 опублікованого в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) публічного договору (оферти)).
Позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» про солідарне стягнення заборгованості охоплені періодом з 01 травня 2018 року по 31 липня 2025 року.
Із встановлених обставин справи вбачається, що станом на початок заявленого позивачем періоду (01 травня 2018 року), відповідачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було 14 років.
Тобто, відповідачка ОСОБА_1 не були повністю дієздатною протягом усього періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість, а тому не може нести солідарний обов`язок за єдиною сумою боргу, сформованою з 01 травня 2018 року, так як визначена ст.541 ЦК України правова природа солідарного обов`язку полягає у тому, що кредитор має право вимагати виконання одного й того самого обов`язку в повному обсязі від усіх боржників разом або від будь-кого з них окремо. Тобто солідарність не передбачає автоматичного поділу боргу судом за окремими періодами повноліття кожного відповідача.
Оскільки КП «Київтеплоенерго» заявило вимогу саме про солідарне стягнення єдиної суми заборгованості за весь період, суд, з огляду на принцип диспозитивності, закріплений у ст. 13 ЦПК України, не вправі самостійно змінювати предмет, обсяг і спосіб захисту, виокремлюючи незаявлені позивачем періоди відповідальності щодо кожного відповідача окремо.
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для солідарного стягнення заборгованості із  ОСОБА_1 , відповідно до заявлених позовних вимог, не зважаючи на часткове визнання позову ОСОБА_1 на стадії апеляційного перегляду справи.
Разом з цим, апеляційний суд наголошує, що після досягнення повноліття ОСОБА_1 , як особа, зареєстрована у квартирі та споживачка комунальних послуг за відповідною адресою, не звільняється від обов`язку з утримання квартири та сплати вартості наданих послуг.
Отже, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог КП «Київтеплоенерго» до  ОСОБА_1 . 
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 365, 367, 369, 374, 375, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Середою Анною Петрівною задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2026 року в частині задоволення позовних вимог до  ОСОБА_1  скасувати, увалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Повний текст складено 15 липня 2026 року. 

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

О.В. Желепа