26.08.26
33/812/358/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» серпня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої – судді   Фаріонової О. М.

за участю секретаря   Гулого С. В.   

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27 липня 2026 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції. 

За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розміні 8 500 грн.

Встановлені судом першої інстанції обставини. 

28.04.2026 о 12:00 год. у зоні виконання “30 КМП”, у н.п. (не вказується з міркувань безпеки), Миколаївська область, виявлено відсутність військовослужбовця матроса ОСОБА_1 . Військовослужбовець на телефоні дзвінки не відповідав. 

Згідно телеграми ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка надійшла до штабу військової частини НОМЕР_1 стало відомо, що матрос ОСОБА_1 01.05.2026 був госпіталізований до КМП “Міської клінічної лікарні № 3” м.Миколаєва. Повідомлено, що після завершення лікування матроса ОСОБА_1 , буде доставлено до місця несення служби у військову частину НОМЕР_1 , населений пункт АДРЕСА_2 .

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 , від 03.05.2026 № 123 матроса ОСОБА_1 вважати таким, що повернувся із самовільного залишення місця несення служби до військової частини НОМЕР_1 .

Матрос ОСОБА_1 був відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_1 з 28.04.2026 по 03.05.2026. 

Таким чином, військовослужбовець, матрос ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 11, 16, 85 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», тобто вчинив військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-11 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить постанову скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Апелянт не погоджується із оскаржуваною постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 

Зазначив, що в медичних документах, наданих ним у якості доказів заначено, що він отримав перелом 28.04.2026 близько 10:00 год, а у документах наданих в/ч НОМЕР_1 , на які посилається у оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначається, що 28.04.2026 о 12:00 у зоні виконання “30 КМП”, у н.п. (не вказується з міркувань безпеки), Миколаївська область, виявлено відсутність військовослужбовця матроса ОСОБА_1 . Військовослужбовець на телефоні дзвінки не відповідав." 

Вказав, що прибути до місця дислокації військової частини він повинен був лише 28.04.2026 до 12:00, чого не зміг зробити оскільки двома годинами раніше отримав перелом ноги та не міг самостійно пересуватися, а зателефонувати чи відповісти на дзвінок не міг через відсутність в цей день зв`язку та інтернету за місцем його проживання та перебування. 

Вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, зокрема не надано належної оцінки письмовим доказам - висновкам ВЛК та лікарняним листам. 

На думку апелянта, суд першої інстанції припустився грубих, суперечливих висновків, через що неправильно застосував норму ч. 3 ст. 172-11 КУпАП і незаконно наклав на нього адміністративне стягнення саме за самовільне залишення військової частини. 

Також додав, що його не ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності або іншими матеріалами справи, командування на зв`язок не виходило та шляхів отримати протоколу або інші матеріали справи для того щоб з ними ознайомитися він не мав. 

Позиції учасників судового провадження. 

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду до суду не з`явився. Його неявка не перешкоджає розгляду справи. 

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи в її межах, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив таке. 

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції при постановленні рішення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч. 3 ст. 172-11 КУпАП, відповідальність за вчинення даного правопорушення настає у разі самовільного залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення.

На переконання суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП доведена наявними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку. 

Дійшовши висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, як на докази його вини, в постанові суд послався на наступні докази:

-протокол про військове адміністративне правопорушення серії А5025-84 від 06.05.2026, у якому викладено обставини вчинення правопорушення;

-рапорт командира інженерно-маскувального батальйону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 28.04.2026, згідно якого 28.04.2026 о 12:00 год у зоні виконання « ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) було виявлено відсутність матроса ОСОБА_3 . Військовослужбовець на телефонні дзвінки не відповідає. Місцезнаходження військовослужбовці залишається невідомим;

-довідку-доповідь, яка складена за фактом СЗЧ ОСОБА_1 ;

-витяг з наказу №503 командира в/ч НОМЕР_1 від 28.04.2026 про призначення службового розслідування за фактом СЗЧ ОСОБА_1 ;

-рапортом командира інженерно-маскувального батальйону в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 03.05.2026, згідно якого матрос ОСОБА_1 , який 28.04.2026 самовільно залишив місце несення служби у військовій частині НОМЕР_1 , був госпіталізований до КМП «Міської клінічної лікарні №3» міста Миколаїв;

-довідку-доповідь, яка складена за фактом повернення ОСОБА_1 до місця служби;

-письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; 

Зазначені докази підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 171-11 КУпАП. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував на те, що прибути до місця дислокації військової частини він повинен був лише 28.04.2026 до 12:00 год, чого не зміг зробити оскільки двома годинами раніше отримав перелом ноги та не міг самостійно пересуватися, а зателефонувати чи відповісти на дзвінок не міг через відсутність в цей день зв`язку та інтернету за місцем його проживання та перебування. 

На підтвердження вказаного, ОСОБА_1 до суду першої інстанції надано такі докази: консультаційний висновок спеціаліста від 30.04.2026; медична картка стаціонарного хворого від 01.05.2026; виписка із медичної картки стаціонарного хворого від 05.05.2026; довідка військово-лікарської комісії від 05.05.2026; довідка військово-лікарської комісії від 23.06.2026.

Надані ОСОБА_1 докази дійсно підтверджують його версію подій, згідно якої 28.04.2026 під час слідування від свого дому у м. Херсоні до автостанції він був атакований ворожим дроном в результаті чого отримав перелом лівої ноги та був не в змозі самостійно продовжувати рух і був вимушений повернутися додому, а дістатися до найближчої до нього медичної установи лише 30.04.2026.

Разом з тим, ці ж докази свідчать про те, що станом на 28.04.2026 військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 матрос ОСОБА_1 перебував не за місцем своєї служби, а у м. Херсоні, де отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої малогомілкової кістки. При цьому, жодних доказів підстав свого перебування у м. Херсоні (відрядження, відпустка, тощо) ОСОБА_1 суду не надав.

Додані до протоколу матеріали також не містять доказів належних підстав перебування 28.04.2026 матроса ОСОБА_1 у м. Херсоні.

Суд вважає, що хоча отримання тілесного ушкодження дійсно заважало ОСОБА_1 у подальшому прибути до місця служби, однак зазначене не спростовує того факту, що на час отримання ним перелому, він вже самовільно залишив місце служби.

Щодо доводів апелянта, що його не ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності або іншими матеріалами справи, командування на зв`язок не виходило та шляхів отримати протоколу або інші матеріали справи для того щоб з ними ознайомитися він не мав, суд зазначає таке.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №А5025-84 від 06.05.2026, у ньому міститься підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про отримання другого примірнику протоколу, а також у графі пояснення військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності зазначено: «я каюсь, визнаю провину». 

За такого, доводи апелянта про не вручення йому копії протоколу про адміністративне правопорушення, є голослівними та спростовуються матеріалами справи. 

Істотних порушень вимог КУпАП, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції, судом не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27 липня 2026 року щодо  ОСОБА_1 , - без змін. 

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя      О. М. Фаріонова