Справа № 641/3736/26
Провадження № 2/542/743/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

11 серпня 2026 року селище Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Кашуби М.І.,
за участю секретаря судового засідання Журавель О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-
в с т а н о в и в :
До Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 звернулася представник ТОВ «Фінпром маркет» та просила стягнути з відповідачки заборгованість за договором кредиту № 6799149 від 10.10.2025 у розмірі 22 833,00 грн, судові витрати у справі.
У позовній заяві представник позивача зазначила, що 10.10.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено договір про надання коштів у кредит № 6799149, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 9 000,00 грн, строком на 360 днів (з 10.10.2025 по 04.10.2026) , із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховуються щодено на залишок заборгованості з тілом кредиту, комісія за надання кредиту становить 17,25 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі становить 1 552,50 грн.
На виконання умов договору кредитодавцем передано відповідачці у власність грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки № НОМЕР_1 .
Вказала, що 25.02.2026 між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» було укладено договір факторингу № 25/02/26. За умовами вказаного договору ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Фінпром маркет» право вимоги до позичальників, в тому числі по договору № 6799149 від 10.10.2025, укладеному між ОСОБА_1 та ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів».
Зазначила, що відповідачка свої зобов`язання за договором кредиту не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у розмірі 22 833,00 грн, яка склаається із: суми заборгованості за основним боргом – 9 000,00 грн, суми заборгованості за відсотками – 7 780,50 грн, суми заборгованості за комісією - 1 552,50 грн та суми заборгованості за пенею/нустойкою - 4 500,00 грн.
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15.06.2026 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а. с. 72-73).
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 14.07.2026 витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 карткового рахунку № НОМЕР_1 , а також підтвердження факту зарахування грошових коштів у розмірі 9000,00 грн від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на картку № НОМЕР_1 за період з 10.10.2025 по 13.10.2025, а також виписку по вказаному картковому рахунку за період з 10.10.2025 по 13.10.2025 (а.с. 83).
У судове засідання представник позивача не з`явилась, у поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 86).
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилась, заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов не надала.
Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися.
Ухвалою суду від 11.08.2026 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Встановлено, що в обґрунтування позовних вимог та, в свою чергу, наявності у позивача права грошової вимоги до відповідача, позивач посилався на договір факторингу № 25/02/26, укладений 25 лютого 2026 року між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет».
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
За правилами ст. 1077, 1078, 1079, 1083 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень глави 73 ЦК України.
Таким чином, у Цивільному кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. 
В свою чергу, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме кредитне зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Дослідивши наданий до позовної заяви договір факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет», суд встановив таке (а.с. 24 зворот -28).
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору факторингу, клієнт зобв`язується віступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Згідно з п. 4.1 та 4.2 договору факторингу, загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром, ціна придбання та одинична ціна визначаються окремо для кожного Реєстру і вказуються в таких реєстрах. Фактор сплачує клієнту 100 % ціни придбання, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання відповідного реєстру прав вимог, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 25.02.2026, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 22 833,00 грн, з яких 9 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 780,50 грн сума заборгованості за відсотками, 1552,50 грн – заборгованість по комісії за надання та 4 500,00 грн – неустойка, ціна придбання, належна до сплати клієнту за цим Реєстром 3 126 926,68 грн (а.с. 28 зворот – 29 зворот).
Згідно з платіжними інструкціями № 579945926.1 від 26.02.2026, № 579945969.1 від 09.03.2026 та № 579946011.1 від 20.03.2026 ТОВ «Юніт Капітал» сплатило грошові кошти на рахунок ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» за договором факторингу № 25/02/26 від 25.02.2026 у загальному розмірі 3 126 926,68 грн (а.с. 30 - 31).
Враховуючи наведене, позивачем надано до суду докази виникнення прав і обов`язків за договором факторингу № 25/02/2026 від 25 лютого 2026 року, а також докази наявності у позивача права грошової вимоги саме до відповідачки. 
Встановлено, що 10.10.2025 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 6799149. За умовами договору сума кредиту становить 9 000,00 грн, строк кредиту - 360 днів, комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту, що становить 1552,50 грн, дата повернення кредиту -04.10.2026, процентна ставкав день (фіксована) – 0,95 %. 
Згідно з п. 2.1 кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника (п. 11 договору - № НОМЕР_1 ), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або достроково та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору (а.с.14 – 20).
На обґрунтування отримання відповідачкою кредитних коштів на вказаний у договорі номер картки, надано платіжну інструкцію щодо підтвердження 10.10.2025 переказу ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» грошових коштів у розмірі 9 000,00 грн ОСОБА_1 на карту НОМЕР_1 (а.с. 10). 
Умовами п. 10.3 договору визначено, що цей договір укладено із використанням мобільного застосунку «ClickCredit онлайн кредит».
Договір кредитної лінії № 6799149 від 10.10.2025 підписаний з використанням одноразового ідентифікатора 412523.
Надаючи оцінку зазначеним доказам у справі, суд враховує, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На цю обставину звернула увагу Велика палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), ч. 2 ст. 530 ЦК України визначено, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.
Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Виконання первісним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів відповідачці підтверджується копією платіжної інструкції, зі змісту якої вбачається, що платником ТОВ "1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів" 10.10.2025 здійснено переказ коштів на платіжну карту № НОМЕР_3 у розмірі 9 000,00 грн (а.с. 10). 
Крім того, згідно з повідомленням АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" № БТ/Е-31876 від 22.07.2026, на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 . У період з 10.10.2025 по 13.10.2025 на платіжну картку № НОМЕР_4 було зараховано грошові кошти у сумі 9 000,00 грн (а.с. 90).
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що матеріалами справи доведено, що відповідачка ОСОБА_1 уклала з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» договір кредитної лінії та отримала кредитні кошти у розмірі 9 000,00 грн.
На підтвердження розміру заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за договором кредитної лінї № 6799149 від 10.10.2025 позивачем надано розрахунок суми заборгованості, згідно з яким загальна сума заборгованості становить 22 833,00 грн, з яких: 9 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7780,50 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 1 552,50 грн - заборгованість за комісієюза надання кредиту та 4 500,00 грн заборгованість за неустойкою (а.с. 5, 12 зворот- 13).
З наданого розрахунку вбачається, що проценти нараховувалися у межах строку дії кредитного договору та нараховані з урахуванням вимог ЗУ «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки.
Водночас, комісія за надання кредиту нараховувалася згідно з п. 2.2.8 кредитного договору.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки нарахованого позивачем розміру неустойки, суд дійшов такого висновку.
Цивільним кодексом України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 Кодексу).
Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Таким чином, вимога про стягнення суми неустойки у розмірі 4 500,00 грн, не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, оскільки відповідачка не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача частково, а саме: стягнути заборгованість за договором кредитної лінії у розмірі 18 333,00 грн, яка складається з наступного:
- 9 000,00 грн – суми заборгованості за основним боргом;
- 7 780,50 грн – суми заборгованостей за процентами;
- 1552,50 грн – суми заборгованості за комісією за надання кредиту.
При цьому відповідачка у судове засідання не з`явилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позовної заяви щодо укладення між нею та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кедитів» кредитного договору, отримання відповідачкою кредитних коштів та розміру заборгованості.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з приписів ст.141 ЦПК України, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, згідно з платіжною інструкцією № 579948141.1 від 21.04.2026, які зараховані до спеціального фонду державного бюджету України згідно з випискою.
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, на 80,3 %, то з відповідачки у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 2 137,90 грн.
Крім судового збору позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничну допомогу у розмірі 4500,00 грн.
Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» під час судового розгляду справи здійснювала адвокат Ткаченко Юлія Олегівна на підставі договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 (а.с. 31 зворот - 34).
Відповідно до витягу з акту № 10ФП від 09.03.2025 приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, виконаних адвокатом Ткаченко Ю.О., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Фінпром Маркет» щодо стягнення кредитної заборгованості адвокатом Ткаченко Ю.О. надано юридичні послуги ТОВ «Фінпром Маркет», а саме: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/ доказів (у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для фомування позовної заяви - 500,00 грн, судовий супровід в суді першої інстанції: підготовка/складання та направлення/подача однієї позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, у тому числі представництво інтересів Клієнта в суді (адвокат самостійно подає позовну заяву від імені клієнта, представляє інтереси як представник клієнта в суді) – 4000,00 грн (а.с. 35 зворот).
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, що здійснив позивач, суд виходить з вимог ст. 133, 137, 141 ЦПК України, згідно з якими судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову суд покладає на відповідача.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно з яким ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись положеннями статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Крім того, суд враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 07.12.2022 по справі № 873/96/22 під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятоюстатті 129 ГПК України(а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, обумовленої договором про надання правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та приходить до висновку про те, що сума витрат на правову допомогу у справі, яка відповідає критеріям дійсності та реальності, а також принципам справедливості, пропорційності та верховенства права становить 3000,00 грн.
На підставі положень ст. 141 ЦПК України вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації не відоме, останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (вул. Садова, 31/33, м. Ірпінь Київської області, 08205, код ЄДРПОУ 43311346, банківські реквізити НОМЕР_5 в АТ «ПУМБ») заборгованість за договором кредитної лінії № 6799149 від 10.10.2025 у розмірі 18 333,00 грн (вісімнадять тисяч триста тридцять три грн 00 коп).
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації не відоме, останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (вул. Садова, 31/33, м. Ірпінь Київської області, 08205, код ЄДРПОУ 43311346, банківські реквізити НОМЕР_5 в АТ «ПУМБ») сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 137,90 грн (дві тисячі сто тридцять сім грн дев`яносто коп) та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (три тисячі грн 00 коп).
Відповідачці направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Інші учасники справи, а також відповідачка у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони у справі:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», місцезнаходження: вул. Садова, 31/33, м. Ірпінь Київської області, 08205;
відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації не відоме, останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Новосанжарського районного суду 
Полтавської області Кашуба М.І. 

Повний текст рішення виготовлено 11.08.2026.