ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1098/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/70/26 Категорія: 310020000 | Воронкова І.Г.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Новіков О. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кушнеренка Ігоря Вікторовича на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, -

в с т а н о в и в :

У січні 2026 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.06.2024 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач на даний час знаходиться на військовій службі, вона доглядає дитину, і оскільки вона самостійно не може заробляти собі на життя, а відповідач свідомо ігнорує будь-яке спілкування з нею і не дає грошей на її утримання, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. 
Просить стягнути на її утримання аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років.
Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Однак, за змістом вказаних норм права аліментні зобов`язання на утримання дружини виникають в тому числі і за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.
Позивачкою не долучено до позовної заяви жодних письмових доказів, які б свідчили про спроможність відповідача надавати таку матеріальну допомогу: відомості про працевлаштування останнього, розмір його доходу, наявність в останнього майна чи придбання вартісного майна протягом останнього часу тощо.
Неподання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність та необґрунтованість, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Кушнеренко І.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд перекладено обов`язок доказування тільки на позивача. Поза увагою суду залишився той факт, що в даному випадку мова не йде про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, а саме про частку від доходу відповідача у розмірі від такого.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та установлено судом першої інстанції, що відповідно до свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 18.06.2024 року в Уманському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 392 (а.с. 6).
Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 підтверджується, що позивач та відповідач є батьками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
ОСОБА_1 разом з донькою зареєстровані по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 25.08.2025 року (а.с. 5, 8).
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 вказувала про те, що відповідач є військослужбовцем та наразі перебуває поза межами постійного місця проживання. Однак, у зв`язку з проходженням служби має регулярний дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною 3 річного віку.
Згідно із ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з частинами 2, 4 ст. 84 цього Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави вважати, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання аліментів від чоловіка незалежно від її матеріального стану, до досягнення дитиною трирічного віку, у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, тобто від його можливості надавати таку матеріальну допомогу.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з долучених до апеляційної скарги доказів, відповідач дійсно проходить службу у ЗСУ, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 .
Судовим наказом від 17 березня 2026 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 23 січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Отже, як свідчать матеріали справи, відповідач проходить військову службу у лавах Збройних Сил України, отже має стабільний дохід.
Доказів того, що він має незадовільний стан здоров`я та не спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини, матеріали справи не містять.
Колегія суддів, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище сторін.
Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб позивача, на утриманні та вихованні якої знаходиться дитина, яка не досягла трирічного віку та потребує постійного материнського догляду, а також з можливостей відповідача, зокрема, його працездатності, суд вважає можливим частково задовольнити вимоги позивача у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог у справі з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3328,00 грн.
Доказів наявності у відповідача обумовлених законодавством пільг по сплаті судового збору матеріали справи не містять.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кушнеренка Ігоря Вікторовича – задовольнити частково.
Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 березня 2026 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_4 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , орган, що видав 7113 від 16.06.2022, аліменти на її утримання у розмірі 1/6 (однієї шостої) частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 14 січня 2026 та до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 3328,00 грн. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

 
Судді