Справа №592/12564/25
Провадження №2/592/208/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
заочне
14 серпня 2026 року          м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Костенка В.Г., з участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди

УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі позивач) просить стягнути з ОСОБА_2 (далі відповідача) відшкодування матеріальної шкоди у сумі 98 523,51 грн., витрат на евакуатор 2 700 грн., витрат на автостоянку 700 грн. та грошову компенсацію моральної шкоди у сумі 20 000 грн.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.11.2024 о 14-30 год. у м.Суми по просп. Перемоги, з вини відповідача сталася ДТП. Так він керуючи автомобілем Ford Ranger, н.з. НОМЕР_1 , порушуючи п.п. 11.4 ПДР допустив зіткнення з автомобілем позивача Ford Fiesta н.з. НОМЕР_2 під його керуванням. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу позивачу спричинено шкоди. На відновлення транспортного засобу витратив 174 454 грн., поніс витрати на евакуатор 2 700 грн. й витрати на автостоянку у сумі 700 грн. Цивільна відповідальність відповідача застрахована не була, а тому МТСБУ виплатило страхове відшкодування у сумі 96 400,61 грн. При виплаті страхового відшкодування МТСБУ не врахувало податок на додану вартість у сумі 19 470,12 грн. Позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню відшкодування матеріальної шкоди у сумі 98 523,51 грн (175 454–96 400,61+19 470,12), витрати на евакуатор 2 700 грн. й витрати на автостоянку у сумі 700 грн. Також у зв`язку з пригодою позивач зазнав моральної шкоди яка полягала у спричиненні тілесних ушкоджень, що потягло втрату працездатності й необхідне та лікування. Розмір грошової компенсації моральної шкоди визначив у сумі 20 000 грн.. 
Відповідач відзиву не подавав.
Відповідач немає зареєстрованого місця проживання в Україні, а тому згідно з ч. 10 ст. 187 ЦПК України виклик відповідача у справі здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Суд направляв відповідачу повістки за адресом АДРЕСА_1 яку він повідомляв поліції при складанні протоколу та суду для розгляду справи про адміністративного правопорушення. Судова повістка, копія ухвали й позовної заяви повернулися з відміткою адресат не проживає. Також відповідач був повідомлений за адресою АДРЕСА_2 , яку він повідомив поліції та суду при розгляді справи у Святошинському районному суді міста Києва, однак копія ухвали й позовної заяви повернулося з відміткою адресат не проживає.
Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 11.08.2025 судом прийнято позовну заяву і відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено у порядку загального позовного провадження на 09-00 год. 07.10.2025. Цією ухвалою відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подачі суду відзиву і усіх доказів. Втім судове засідання не відбулося та розгляд відкладався неодноразово, оскільки відповідач до суду не з`являвся.
22.12.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду.
06.08.2026 на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд справи.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Суд дослідивши матеріали справи, надані докази встановив наступне. 
Позивачу належить на праві власності транспортний засіб Ford Fiesta н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
02.11.2024 о 14-30 год. у м.Суми по просп. Перемоги, з вини відповідача сталася ДТП. Так він керуючи автомобілем Ford Ranger, н.з. НОМЕР_1 , порушуючи п.п. 11.4 ПДР допустив зіткнення з автомобілем позивача Ford Fiesta н.з. НОМЕР_2 під його керуванням. Від зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Встановлені обставини підтверджуються постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.11.2024 у справі № 549/19388/24. Цією постановою за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України на відповідача накладене стягнення у виді штрафу у розмір 850 грн.
У наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача Ford Fiesta н.з. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень. Згідно звіту №141-24 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу становить 115 870,73 грн з урахуванням ПДВ у сумі 19 470,12 грн.. Пошкодження транспортно засобу позивача також підтверджується протоколом технічного огляду КТЗ від 11.11.2024.
10.01.2025 МТСБУ виплатило позивачу стразову виплату у сумі 96 400,61 грн, що підтверджується випискою з рахунку позивача та повідомленням про прийняте рішення, й іншими матеріалами складеними при зверненні позивача.
Суд також установив, що позивач здійснив ремонт транспортного засобу на суму 174 454 грн, що підтверджується квитанціями на придбання деталей та виконання ремонтних робіт.
11.11.2024 позивач сплатив 2700 грн. за послуги з евакуатора та 22.11.2024 сплатив 700 за послуги автостоянки.
У наслідок зіткнення транспортних засобів позивач зазнав легких тілесних ушкоджень, що підтверджується медичними документами довідкою про втрату працездатності з 04.11.2024 по 11.11.2024, випискою із медичної карти, інформаційною довідкою електронної системи здоров`я від 04.11.2024. 

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ст. 83, 175, 177, 178 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
На підставі комплексного аналізу наведених положень суд констатує, що суд розглядає справи у межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів. Обов`язок доказування покладається на сторони.
Надані позивачем докази у обґрунтування вини відповідача та розміру матеріальної шкоди є логічними і послідовними, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у суду.

Порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду і норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
З встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини є цивільними та виникли у зв`язку спричиненням шкоди відповідачем позивачу. 

Щодо відшкодування матеріальної шкоди.
Спірні правовідносини врегульовані положеннями ст. 22, 990, 999, 1166, 1167, 1188, 1192, 1194 ЦК України. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з. 1 ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Згідно зі ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
На підставі аналізу наведених положень суд констатує, що у випадку ДТП або взаємодії інших джерел підвищеної небезпеки майнова та моральна шкода відшкодовуються в повному обсязі винною особою на загальних підставах. При цьому діє презумпція вини — завдавач шкоди має сам довести свою невинуватість, щоб звільнитися від відповідальності.
Якщо відповідальність винуватця була застрахована, першочергову виплату в межах ліміту здійснює страхова компанія. Проте, якщо суми страхового відшкодування не вистачає для повного покриття збитків, винуватець зобов`язаний особисто доплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Потерпілий при цьому має право вибору: вимагати ремонту речі (відшкодування в натурі) або повної компенсації збитків у грошовій формі.
На час пригоди до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 3720-IX).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону №3720-IX МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону №3720-IX страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із:
1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті;
2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України;
3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати.
На підставі комплексного аналізу наведених норм суд констатує, що МТСБУ здійснює регламентну (страхову) виплату у разі заподіяння шкоди транспортним засобом щодо якого був відсутній страховий поліс. Страхова виплата розраховується як сума витрат на евакуацію, стоянку та відновлення транспортного засобу. 
Суд констатував, що якщо страхової виплати недостатньо для повного відшкодування шкоди особа яка спричинила шкоду зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Зі змісту позову вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача витрати на евакуатор 2 700 грн. й витрати на автостоянку у сумі 700 грн. проте згідно наведених положень закону такі витрати покладаються на МТСБУ. Таким чином немає законних підстав для стягнення цих сум з відповідача.
Суд установив, що пошкодженням транспортного засобу позивачу спричинено шкоди на суму 174 454 грн., тобто суму на яку позивач поніс витрати на відновлення транспортного засобу. Позивач сплачено страхову виплату у сумі 96 400,61 грн. Тож різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 78 053,39 грн. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Законних підстав покласти на відповідача обов`язок сплачувати податок зазначений у висновку експерта у суду немає.
Ураховуючи наведене позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню у сумі 78 053,39 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно з ст. 16, 23, ч. 1 і ч. 2 ст. 1167 ЦК України позивач у зв`язку з тілесними ушкодженнями має право на відшкодування моральної шкоди. При цьому суд враховує, що відповідач спричинив шкоду ненавмисними діями. У зв`язку з тілесними ушкодженнями позивач зазнав страждань від болі, вимушений вживати заходів до відновлення лікуватися. Тому суд виходячи з засад виваженості та справедливості прийшов до висновку про відшкодування моральної шкоди у заявленому розмірі, тобто розмірі 20 000 грн..
Ураховуючи наведене слід задовольнити позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

На підставі зазначеного заявлений позов підлягає задоволенню у частині відшкодування матеріальної шкоди у сумі 78 053 грн. 39 коп., моральної шкоди на суму 20 000 грн., а всього на загальну суму 98 053 грн. 39 коп., що становить 80,42 відсотків від заявленої ціни позову у сумі 121 923,51 грн. 
Відтак позов про відшкодування моральної шкоди у сумі понад 10 000 грн. задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід розподілити судові витрати. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1219,24 грн.. Оскільки позов задоволений частково, а саме у розмірі 80,42 відсотків від заявленої ціни позову, то з відповідача слід стягнути відшкодування по сплаті судового збору у сумі 980 грн 51 коп.
Керуючись ст. 3, 10, 11, 76-81, 89, 141, 229, 258-259, 263-265, 273, 274, 279, 280, 285 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
Стягнути з ОСОБА_1 (останнє відоме місце проживання в Україні , в АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання за адресою АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) відшкодування матеріальної шкоди у сумі 78 053 грн. 39 коп., грошову компенсацію моральної шкоди у сумі 20 000 грн, відшкодування витрат у сумі 980 грн 51 коп., а всього 99 033 (дев`яносто дев`ять тисяч тридцять три) грн 51 коп.
Відмовити у задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 14.08.2026.

Суддя        Владислав КОСТЕНКО