Справа № 2-1050/10 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М. 
Провадження № 22-ц/811/3447/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 липня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Попенко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2025 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, боржники – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа – Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів),
ВСТАНОВИЛА:
У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулось до суду із заявою про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження.
Заяву мотивовано тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11.06.2010 у справі № 2-1050/10 стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 360/48/07-f від 14.12.2007 у розмірі 9553,44 дол. США, що еквівалентно 73 443,72 грн. Виконавче провадження №50978703 від 04.05.2016 з примусового виконання виконавчого листа №2-1050/10 виданого 14.07.2010 Франківським районним судом м.Львова, де боржником є ОСОБА_2 , перебуває у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). 04.08.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №360/48/07-f від 14.12.2007 перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». 20.08.2020 між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп», укладено договір відступлення прав вимоги № GL48N71870_A102. 26.08.2020 між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги №Б/Н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №360/48/07-f від 14.12.2007, перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». 
Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просило замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у виконавчому листі №2-1050/10, виданому Франківським районним судом м. Львова 14.07.2010, та у виконавчому провадженні №50978703, що перебуває у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2025 заяву задоволено.
Замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у виконавчому листі №2-1050/10, виданому Франківським районним судом м. Львова 14.07.2010, та у виконавчому провадженні №50978703, що перебуває у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .
Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подавши апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі посилаються на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зазначають, що суд безпідставно задовольнив заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки постановою державного виконавця від 08.06.2023 виконавче провадження № 50978703 було закінчено, а тому після його завершення заміна сторони виконавчого провадження є неможливою без відновлення виконавчого провадження у передбаченому законом порядку. Посилаються на положення Закону України «Про виконавче провадження» та правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 08.02.2023 у справі № 2-7763/10. Апелянти також зазначають, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги ще у 2020 році, однак до моменту закінчення виконавчого провадження не зверталося із заявою про заміну стягувача, хоча мало достатньо часу для реалізації такого права. Крім того, вказують, що суд не врахував наявність іншого виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, в якому стягувачем уже є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а також те, що заявник повторно звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, не надавши належних доказів та правових підстав для її задоволення. Також апелянти зазначають, що матеріали справи не містять належних доказів втрати виконавчого листа, який пред`являвся до виконання, а тому відсутні підстави для видачі його дубліката. 
Просять скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».
Учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності, а фіксування судового процесу згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду цим вимогам не відповідає з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 11.06.2010 у справі № 2-1050/10 задоволено позов ПАТ «КБ «Надра» та стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 360/48/07-f від 14.12.2007 у розмірі 9553,44 дол. США, що еквівалентно 73 443,72 грн.
Зазначене судове рішення набрало законної сили та 14.07.2010 на його виконання Франківським районним судом м. Львова було видано відповідний виконавчий лист.
З травня 2016 року на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові перебувало виконавче провадження з виконання зазначеного судового рішення. 
08.062023 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Процишином Д.Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 50978703 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1050/10 від 14.07.2010 щодо боржника ОСОБА_2 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку із фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).
Судом встановлено, що в результаті укладення договорів відступлення прав вимоги 26.08.2020 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №360/48/07-f від 14.12.2007.
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, зокрема, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.
Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи -правонаступника.
Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У пунктах 73-75 постанови Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 зазначено, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.
Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.
Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.
Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.
Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.
Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14 та від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).
Установлено, що 08.06.2023 виконавче провадження з виконання судового рішення про стягнення заборгованості закінчено у зв`язку із фактичним повним його виконанням, однак разом із заявою щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не здійснило процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а тому у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви про заміну стягувача за наявності закінченого виконавчого провадження.
Суд не врахував, що процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження, однак коли таке виконавче провадження закінчено (як у цій справі) та відсутні підстави для його відновлення, то досягнення цієї процесуальної мети неможливе.
На наведене також звернув увагу Верховний Суд у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14, на яку покликався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі. Зокрема, Верховним Судом зазначено: «суди попередніх інстанцій з`ясували, що виконавче провадження у цій справі закрито у зв`язку з його виконанням. В такому випадку особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу. Саме після відкриття однієї зі стадій господарського процесу і можуть бути досліджені обставини та подані на їх обґрунтування докази щодо правонаступництва у спірних правовідносинах» (п. 6.19). Крім цього Верховний Суду звернув увагу на неможливість здійснення заміни учасника справи та сторони виконавчого провадження за межами відкритої стадії господарського процесу (п. 6.28).
З огляду на вказане, ухвала суду залишатись в силі не може та підлягає скасуванню.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні заяви
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову.
У задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони (стягувача) у виконавчому листі та у виконавчому провадженні, боржники – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа – Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складено: 31.07.2026

Головуючий  

Судді