ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року | м. Чернігів | справа № 927/542/26
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Фесюри М.В., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Мельникової Олени Іванівни від 18.08.2026 про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом: Ніжинської міської ради Чернігівської області,
площа імені Івана Франка, буд. 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, код ЄДРПОУ 34644701,
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Мельникової Олени Іванівни,
АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Бублик Тетяни Миколаївни, вул. Шевченка, 37, м. Ніжин, 16600, РНОКПП НОМЕР_2 ,
про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та застосування наслідків виконання недійсного правочину
представники сторін: не прибули

18.06.2026 Ніжинська міська рада Чернігівської області звернулася до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Мельникової Олени Іванівни, у якому просила суд: визнати недійсним договору оренди земельної ділянки, посвідчений 14.10.2003 року приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Бублик Т.М., реєстраційний номер №2442; застосувати наслідки виконання недійсного правочину шляхом визнання припиненим права оренди фізичної особи-підприємця Мельникової Олени Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) стосовно земельної ділянки площею 0,0156 га з кадастровим номером 7410400000:04:004:0110, яке зареєстровано 07.04.2025 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області Кірсановою Н.Є., номер відомостей про речове право 59551344 та зобов`язання фізичної особи-підприємця Мельникової Олени Іванівни (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце реєстрації АДРЕСА_2 ) повернути Ніжинській міській раді Чернігівської області (код ЄДРПОУ 34644701; місцезнаходження:16600, м. Ніжин, площа імені Івана Франка, буд. 1) земельну ділянку площею 0,0156 га, кадастровий номер 7410400000:04:004:011, з фактичного користування. Рішенням від 13.08.2026 у справі №927/542/26 суд у позові відмовив.
Через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника відповідача від 18.08.2026 про ухвалення додаткового рішення, у якій просить ухвалити у справі додаткове рішення щодо розподілу судових витрат та стягнути з Ніжинської міської ради Чернігівської області на користь фізичної особи – підприємця Мельникової О.І. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 50000 грн.
Стаття 244 Господарського процесуального кодексу України передбачає можливість суду ухвалити додаткове рішення у разі, якщо 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 02.09.2026 суд заяву представника Фізичної особи-підприємця Мельникової Олени Іванівни про ухвалення додаткового рішення у справі від 18.08.2026 прийняв до розгляду, судове засідання для ухвалення додаткового рішення призначив на 09.09.2026 о 12:00 год, про що повідомлено учасників судового процесу.
Від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від 21.08.2026, в якому Ніжинська міська рада заявляє проте, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт. Зокрема: адвокатом відповідача подано до суду: відзив на позовну заяву, жоден з аргументів якої не було взято судом до уваги при вирішенні спору; відзив не містив жодних посилань на правові висновки щодо застосування норм законодавства у спірних правовідносинах; долучено один доказ, який складався з 1-го аркушу та не взятий судом до уваги при вирішенні спору; заяву про участь у режимі відеоконференції у підготовчому засіданні, яка була задоволена судом і по своїй суті є не складною до підготовки та типовою у професійній діяльності адвоката. Адвокат узяв участь у підготовчому засіданні у режимі відеоконференції та у засіданні, в якому суд оголосив вступну та резолютивну частину рішення без надання слова адвокату. Крім того, клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи від 03.08.2026 року, клопотання про долучення доказів від 12.08.2026 року, додаткові пояснення від 13.08.2026 року були залишені судом без розгляду та задоволення. Таким чином, договір містить роботи, які виконав адвокат, і які не були необхідними у зв`язку із пропуском строків на їх вчинення, про що адвокат як професійний правник не міг не знати. Справа № 927/542/26 є простою та малозначною з незначним обсягом та характером доказів. Вважає, що позивач у справі необґрунтовано завищив розмір витрат на правничу допомогу. Крім того, позивач стверджує, що до закінчення судових дебатів у справі № 927/542/26 сторона відповідача не зробила заяву про подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, оскільки засідання по суті у справі № 927/542/26 відбулося 03.08.2026 року за відсутності відповідача та/або його представника. Позивач просить суд залишити заяву представника відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 50 тис. грн. без розгляду на підставі ч. 8 ст. 129 ГПК України., а у разі відсутності підстав залишення заяви представника відповідача від 18.08.2026 року без розгляду – зменшити заявлені представником відповідача до 15 тис. грн.
В судове засідання 09.09.2026 представники сторін не прибули.
В судового засіданні 09.09.2026 підписано вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України).
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Тобто стороні надано право подати відповідні докази як до закінчення судових дебатів, так і протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано суду Договір про надання правничої допомоги №25/26 від 27.06.2026 року, ордер про надання правничої допомоги серія СВ №1177720 від 27.07.2026, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 18.08.2026 року та квитанцію №6 від 18.08.2026 на суму 50000,00 грн.
Так, 27.06.2026 між Мельниковою Оленою Іванівною (Клієнт) та адвокатом Іллющенко Сергієм Вікторовичем укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №25/26.
За умовами п.1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу щодо захисту прав та законних інтересів Клієнта у справі №927/542/26, яка перебуває і провадженні Господарського суду Чернігівської області.
Правнича допомога за договором включає, але не обмежується: ознайомлення з матеріалами справи. Аналіз доказів та правової позиції, підготовку відзиву, заперечень, клопотань, заяв, пояснень, підготовку інших процесуальних документів, представництво інтересів клієнта у судових засіданнях, подання доказів та участь у їх дослідженні, оскарження судових рішень у разі необхідності, вчинення інших дій, необхідних для належного захисту інтересів Клієнта.
Відповідно до пункту 4.1 Договору про надання правничої (правової) допомоги №25/26 від 27.06.2026 сторони погодили фіксований гонорар у розмірі 50 000 грн.
На виконання зазначеного Договору адвокатом було надано Відповідачу правничу допомогу, яка включала, зокрема: ознайомлення та правовий аналіз позовної заяви, доданих до неї матеріалів та доказів; формування правової позиції та консультування клієнта; підготовку та подання відзиву на позовну заяву; підготовку та подання заяв і клопотань у справі; аналіз додаткових доказів та підготовку письмових пояснень; представництво інтересів Клієнта у судовому засіданні в режимі відеоконференції; представництво та правовий супровід Відповідача під час розгляду справи до ухвалення судового рішення, про що 18 серпня 2026 року між адвокатом Іллющенком Сергієм Вікторовичем та Мельниковою Оленою Іванівною складено та підписано Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги,.
За квитанцією до прибуткового касового ордеру №6 від 18.08.2026 року адвокатом Іллющенко Сергієм Віктровичем прийнято від Мельникової Олени Іванівни оплату гонорару за договором №25/26 від 27.06.2026 в сумі 50000,00 грн.
Позивач заперечив проти заяви відповідача, надіславши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 ГПК України).
Така правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Законом України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі Закон) встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ст. 26 Закону).
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Згідно зі ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Така правова позиція Верховного Суду викладена, зокрема, в постанові від 16.02.2023 у справі № 916/1106/21.
Суд звертає увагу на те, що надані учасником справи документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному ним розмірі за рахунок іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, розумної необхідності таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18 та постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17.
Так, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 Європейським судом з прав людини також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі № 914/4/20.
Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 18.05.2021 у справі № 918/917/19.
Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
З урахуванням наведеного, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2021 у справі № 910/9243/20.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Разом із тим, послуги з: ознайомлення та правовий аналіз позовної заяви, доданих до неї матеріалів та доказів; формування правової позиції та консультування клієнта; підготовку та подання відзиву на позовну заяву - фактично охоплюється послугою із складання відзиву на позовну заяву.
З урахуванням наведеного, з огляду на спірні правовідносини, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду відповідачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру з огляду на предмет позову, значення справи для сторін, суд дійшов висновку, що обґрунтованою, розумною, співмірною та пропорційною до предмета спору є компенсація відповідачу витрат в розмірі 20000,00 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення, відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи в сумі 20000,00 грн у відповідності до приписів ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Мельникової Олени Іванівни від 18.08.2026 про ухвалення додаткового рішення у справі – задовольнити частково.
2. Стягнути з Ніжинської міської ради Чернігівської області (площа імені Івана Франка, буд. 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, код ЄДРПОУ 34644701) на користь Фізичної особи-підприємця Мельникової Олени Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000,00 грн.
Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.
В решті заяви – відмовити.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга подається у порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повне додаткове рішення складено 14.09.2026.

Суддя М.В. Фесюра

Веб адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/
Документи по справі можуть бути направлені на адресу суду: пр-т Миру, 20, м. Чернігів, 14000, та на електронну адресу Господарського суду Чернігівської області - e-mail: inbox@cn.arbitr.gov.ua; засоби зв`язку - тел.099 420 54 50.