Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
місто Харків 
08.07.2026 р. справа №520/13536/26 Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом
 	ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)	
до 	Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, суб"'єкт владних повноважень, орган публічної адміністрації)	
про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 	
встановив:
Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправними дій Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області щодо зупинення розгляду заяви ОСОБА_2 № 3В-08.09.2025-240666 про надання компенсації за знищене майно за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) зобов`язання Покровську міську військову адміністрацію Покровського району Донецької області поновити розгляд та розглянути заяву ОСОБА_2 № 3В-08.09.2025-240666 про надання компенсації за знищене майно за адресою: АДРЕСА_1 .
Аргументуючи ці вимоги, зазначив, що суб”єктами владних повноважень штучно створені вигадані та неправомірні підстави для відмови у наданні компенсації за зруйнований об”єкт нерухомого майна.
Відповідач із поданим позовом не погодився.
Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що державний орган не мав фізичної можливості продовжувати процедуру вирішення питання про надання компенсації за знищений об”єкт нерухомого майна, позаяк згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025р. №376 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.03.2025р. за №380/43786) Покровську міську територіальну громаду Покровського району Донецької області віднесено до території активних бойових дій.
Позов було отримано судом - 26.05.2026р.
Рішення про відкриття провадження в адміністративній справі було прийнято - 27.05.2026р.
Відзив на позов було отримано судом - 11.06.2026р.
Оскільки одержані судом докази із достатньою повнотою та всебічністю висвітлюють обставини спірних правовідносин; незмінне завдання адміністративного судочинства згідно з ч.1 ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України полягає саме у захисті прав приватної особи від незаконних управлінських волевиявлень суб”єкта владних повноважень, то спір підлягає вирішенню на підставі наявних у справі доказів.
Тож суд, вивчив доводи усіх приєднаних до справи процесуальних документів, повно виконав процесуальний обов`язок зі збору доказів, дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв”язку, проаналізував зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, перевірив обґрунтованість доводів сторін здобутими доказами та нормами права, і вирішуючи спір по суті, виходить з таких підстав та мотивів.
Установлені судом обставини спору полягають у наступному.
Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; належить до громадянства України; документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 ; є власником об”єкту нерухомого майна (квартири) за адресою - АДРЕСА_1 (далі за текстом - Об”єкт).
За твердженням сторони позивача Об”єкт у розумінні Закону України від 23.02.2023р. №2923-ІХ «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України» (далі за текстом – Закон України від 23.02.2023р. №2923-ІХ) є знищеним у період часу 02.06.2025р.-03.06.2025р.
Заявником за допомогою функціоналу порталу – «Дія» відносно Об”єкту 08.09.2025р. було сформоване повідомлення про пошкоджене нерухоме майно та заява на отримання компенсації за зруйноване нерухоме майно.
30.07.2025р. відносно Об”єкту як частини 12 квартирного житлового будинку ФОП ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) було затверджено складений Звіт про результати технічного обстеження (на підставі візуального обстеження, фото- та відеофіксації, аналізу технічної документації), відповідно до якого багатоквартирний житловий будинок за адресою – АДРЕСА_3 , характеризується аварійним технічним станом будівельних конструкцій (« 4», категорія пошкоджень – ІІІ), є непридатним до використання за цільовим призначенням, повністю утратив економічну цінність (далі за текстом - Звіт).
Указаний Звіт підписано експертом Пироговим Андрієм Володимировичем та інженером-проектувальником Литовченком Сергієм Васильовичем.
Доказів фізичного знаходження цих осіб у населеному пункті Покровськ Покровського району Донецької області (тобто за місцем фізичного розміщення Об”єкту) у період 02.06.2025р. (задекларована позивачем календарна дата ушкодження Об`єкту) - 30.07.2025р. (дата затвердження Звіту) матеріали справи не містять, судом за власною ініціативою на виконання ч.4 ст.9 КАС України відповідних доказів не відшукано.
Зміст Звіту не ідентифікує Об”єкт як окрему річ матеріального світу та не містить відомостей про технічний стан саме Об`єкту як окремої житлової квартири 12 квартирного житлового будинку.
04.12.2025р. відносно Об”єкту як частини 12 квартирного житлового будинку було складено Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, який підписано експертом Пироговим Андрієм Володимировичем та інженером-проектувальником ОСОБА_4 , відповідно до якого багатоквартирний житловий будинок за адресою – Донецька область, м.Покровськ, вул.Франка, 5, характеризується аварійним технічним станом будівельних конструкцій (« 4», категорія пошкоджень – ІІІ), є непридатним до використання за цільовим призначенням, повністю утратив економічну цінність.
Приєднаними до справи копіями письмових документів засвідчено, що Покровською міською військовою адміністрацією Покровського району Донецької області була створена Комісія з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області.
Згідно з листом Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області від 19.12.2025р. №Н-2917-1.1 заява про отримання компенсації за знищене нерухоме майно - Об”єкт перебуває на розгляді, Звіт відправлено на повторну перевірку.
Згідно з Витягом з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України від 08.06.2026р. за рішенням Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (далі за текстом – Комісія) від 09.10.2025р. №2883 розгляд Заяви позивача (відносно отримання компенсації за Об’’єкт) зупинено у зв”язку із неможливістю проведення обстеження об”єкта через міркування безпеки (далі за текстом – Рішення). 
У якості правової підстави для прийняття Рішення суб’’єктом владних повноважень обрано положення абз.6 п.15 Порядку надання компенсації за знищені об”єкти нерухомого майна (затверджений постановою КМУ від 30.05.2023р. №600; далі за текстом – Порядок №600).
Доказів прийняття у межах спірних правовідносин будь-яких власних рішень Покровською міською військовою адміністрацією Покровського району Донецької області матеріали справи не містять.
Стверджуючи про протиправність управлінських волевиявлень суб`єкта владних повноважень (саме Адміністрації, а не Комісії), заявник ініціював даний спір.
Надаючи оцінку обставинам спірних правовідносин та відповідності реально вчиненого управлінського волевиявлення суб”єкта владних повноважень вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.
У розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України відповідачі є суб”єктами владних повноважень.
Тому на відносини з реалізації відповідачем наданих законом повноважень поширюється дія ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України.
Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст.ст. 1, 3, 8, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права (учасники суспільних відносин) зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на "зло"/зловживання правом, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.
Наведене тлумачення змісту перелічених норм права є цілком релевантним правовому висновку постанови Верховного Суду від 09.05.2024р. у справі №580/3690/23, де указано, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.
Суд відмічає, що правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, з дня набрання чинності Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX), а також правові засади створення та ведення Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, унормовані приписами Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX.
За визначенням п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX знищені об`єкти нерухомого майна - об`єкти нерухомого майна, які розташовані в Україні та стали непридатними для використання за цільовим призначенням внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, відновлення яких є неможливим шляхом поточного або капітального ремонту, реконструкції, реставрації чи економічно недоцільним: а) квартири, інші житлові приміщення в будівлі, будинки садибного типу, садові та дачні будинки; б) об`єкти будівництва (будинки садибного типу, садові та дачні будинки), в яких на момент знищення були зведені несучі та зовнішні огороджувальні конструкції (крім світлопрозорих конструкцій та заповнення дверних прорізів), щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт; в) складові частини об`єктів будівництва (квартири, інші житлові приміщення в будівлі), які після прийняття в експлуатацію є самостійними об`єктами нерухомого майна, за умови що на момент знищення в об`єкта будівництва були зведені несучі та зовнішні огороджувальні конструкції (крім світлопрозорих конструкцій та заповнення дверних прорізів), щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт.
За визначенням п.6 ч.1 ст.1 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX пошкоджені об`єкти нерухомого майна - об`єкти нерухомого майна, які розташовані в Україні та пошкоджені внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та можуть бути відновлені шляхом поточного або капітального ремонту, реконструкції чи реставрації, відновлення яких є економічно доцільним: а) квартири, інші житлові приміщення в будівлі, будинки садибного типу, садові та дачні будинки; б) об`єкти будівництва (будинки садибного типу, садові та дачні будинки), в яких на момент пошкодження зведені несучі та зовнішні огороджувальні конструкції (крім світлопрозорих конструкцій та заповнення дверних прорізів), щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт; в) складові частини об`єктів будівництва (квартири, інші житлові приміщення в будівлі), які після прийняття в експлуатацію є самостійними об`єктами нерухомого майна, за умови що на момент пошкодження в об`єкта будівництва зведені несучі та зовнішні огороджувальні конструкції (крім світлопрозорих конструкцій та заповнення дверних прорізів), щодо якого отримано право на виконання будівельних робіт; г) спільне майно багатоквартирного будинку, відмінне від земельної ділянки.
З наведених норм права слідує, що відмінність між знищеним об`єктом нерухомого майна та між пошкодженим об`єктом нерухомого майна полягає в одночасному поєднанні двох факторів, а саме: кваліфікуючої ознаки можливості чи неможливості фізичного відновлення об”єкту та кваліфікуючої ознаки наявності чи відсутності економічної доцільності об”єкту і будь-яка з перелічених кваліфікуючих ознак (а саме: неможливість фізичного відновлення об”єкту або відсутність економічної доцільності відновлення об”єкту) однозначно та беззаперечно призводить до беззастережної кваліфікації об”єкту у якості знищеного об”єкту нерухомого майна.
У розумінні п.51 ч.1 ст.1 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX об`єкт житлової нерухомості - квартира, інше житлове приміщення, будинок садибного типу, садовий або дачний будинок (у тому числі квартира, інше житлове приміщення, будинок, що буде споруджено у майбутньому).
Коло осіб, які є отримувачами компенсації за знищений об”єкт визначено законодавцем у положеннях ч.1 ст.2 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX.
Згідно з ч.1 ст.4 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX заява про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна подається до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації, уповноваженої розглядати заяви про надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна на відповідній території. Така заява подається під час дії воєнного стану та протягом одного року з дня його припинення або скасування на території, на якій розташований (розташовувався) знищений об`єкт нерухомого майна.
Заява про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна подається щодо кожного знищеного об`єкта нерухомого майна окремо.
За правилами ч.1 ст.6 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX розгляд заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна Комісією з розгляду питань щодо надання компенсації включає: 1) встановлення наявності/відсутності підстав для отримання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна; 2) встановлення наявності/відсутності пріоритетного права на отримання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна; 3) збирання документів та/або інформації, необхідних для прийняття рішення про надання компенсації; 4) забезпечення проведення обстеження об`єкта (крім випадків його проведення до розгляду заяви); 5) прийняття рішення про надання/відмову у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна; 6) у разі прийняття рішення про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна шляхом видачі житлового сертифіката - виготовлення житлового сертифіката з використанням Реєстру пошкодженого та знищеного майна та направлення його заявнику.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX компенсація за знищений об`єкт нерухомого майна надається шляхом: 1) надання грошових коштів шляхом їх перерахування на поточний рахунок отримувача компенсації із спеціальним режимом використання для фінансування будівництва будинку садибного типу, садового або дачного будинку. Такий рахунок відкривається на ім`я отримувача компенсації. Порядок відкриття та ведення таких рахунків визначається Національним банком України; 2) фінансування придбання об`єкта житлової нерухомості (у тому числі інвестування/фінансування його будівництва), земельної ділянки, на якій розташовано такий об`єкт, частки у праві власності на таке майно з використанням житлового сертифіката; 3) передачі у власність отримувачу компенсації об`єкта нерухомого майна, відновленого в рамках реалізації місцевих програм відновлення на заміну знищеного об`єкта нерухомого майна.
Натомість, згідно з ч.1 ст.10 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX компенсація за пошкоджений об`єкт нерухомого майна надається шляхом: 1) виконання робіт, пов`язаних з будівництвом, на пошкодженому об`єкті нерухомого майна з метою його відновлення (у тому числі розроблення проектної документації на будівництво, проведення її експертизи, виконання будівельних робіт) та/або придбання будівельної продукції для виконання таких робіт; 2) надання грошових коштів шляхом їх перерахування на поточний рахунок отримувача компенсації із спеціальним режимом використання для виконання робіт, пов`язаних з будівництвом, на пошкодженому об`єкті нерухомого майна з метою його відновлення та/або придбання будівельної продукції для виконання таких робіт; 3) надання грошових коштів шляхом їх перерахування на поточний рахунок отримувача компенсації за придбану ним будівельну продукцію та/або виконані ним ремонтні роботи на пошкодженому об`єкті нерухомого майна за власні кошти.
На подальший розвиток норм Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX Урядом України був прийнятий Порядок надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна (затверджений постановою КМУ від 30.05.2023р. №600).
Зі змісту наведених норм права слідує, що законодавець запровадив як механізм компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, так і механізм компенсації за пошкоджений об`єкт нерухомого майна.
У силу застереження ч.3 ст.2 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX отримувачами компенсації не можуть бути: 1) особи, до яких застосовано санкції відповідно до Закону України "Про санкції"; 2) особи, які мають судимість за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених розділом I "Злочини проти основ національної безпеки України" Особливої частини Кримінального кодексу України; 3) спадкоємці щодо пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна, які належали за життя спадкодавцям, визначеним пунктами 1 і 2 цієї частини.
Суд зауважує, що ч.3 ст.2 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX стосуються як випадку компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, так і випадку компенсації за пошкоджений об`єкт нерухомого майна.
Відповідно до ч.6 ст.6 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX підставами для відмови у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна є: 1) подання заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна особою, яка не може бути отримувачем компенсації відповідно до цього Закону або не має повноважень для подання заяви; 2) виявлення недостовірних даних, зазначених у заяві про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна; 3) подання заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна після спливу строку, визначеного частиною першою статті 4 цього Закону.
Відтак, положення цієї норми права стосуються саме випадку компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна.
Тож, п.1 ч.6 ст.6 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX слід тлумачити у якості підстави для відмови у наданні зацікавленій особі компенсації: 1) за знищений об”єкт нерухомого майна, котрий не підлягає кваліфікації саме у якості знищеного об”єкту нерухомого майна у зв”язку із тим, що у силу дії факторів непереборного і нездоланного характеру підлягає безальтернативному та неминучому відновленню (а тому є пошкодженим об”єктом нерухомого майна); 2) за знищений об”єкт нерухомого майна, речові права власності на який не були оформлені в установленому законом порядку до моменту настання події припинення існування об”єкту нерухомого майна як речі матеріального світу.
Натомість, згідно з п.2 ч.6 ст.6 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX підставою для відмови у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна є факт виявлення суб”єктом владних повноважень недостовірних даних, зазначених у заяві про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна.
Відтак, хоча нормами Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX прямо не передбачено випадку вчинення суб”єктом владних повноважень відмови у наданні компенсації за зруйнований об”єкт нерухомого майна, речове право власності на який не було оформлено до настання події фізичного знищення такого об”єкту як реально існуючої речі матеріального світу, проте з огляду на положення ст.8 Конституції України та ст.1 Протоколу першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року згаданий вище об”єкт не може бути кваліфікований у якості майна у розумінні ст.ст.316, 331 Цивільного кодексу України та у розумінні Закону України від 01.07.2004р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
При цьому, в окресленому випадку відмова суб”єкта владних повноважень у наданні компенсації за зруйнований об”єкт нерухомого майна може правомірно ґрунтуватись як на приписах п.1 ч.6 ст.6 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX, так і на приписах п.2 ч.6 ст.6 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX.
Згідно з ч.1 ст.3 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX для розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради (далі - виконавчий орган ради), військова адміністрація населеного пункту або військово-цивільна адміністрація населеного пункту утворює Комісію з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі - Комісія з розгляду питань щодо надання компенсації), як консультативно-дорадчий орган та затверджує положення про роботу такої Комісії.
Відповідно до п.п. "а" п.2 ч.4 ст.3 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX саме Комісія з розгляду питань щодо надання компенсації (далі за текстом – Комісія) приймає рішення про надання/відмову в наданні компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна.
Тож, Комісія та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у місті ради чи військова адміністрація населеного пункту або військово-цивільна адміністрація населеного пункту у розумінні п.7 ч.1 ст.4 КАС України є різними суб”єктами владних повноважень, адже повноваження на прийняття рішень про надання/відмову в наданні компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна передано у відання саме Комісій і таких повноважень не має ані орган місцевого самоврядування чи виконавчий комітет органу місцевого самоврядування відповідно до закону України від 21.05.1997р. №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні", ані військова адміністрація населеного пункту відповідно до Закону України від 12.05.2015р. №389-VIII "Про правовий режим воєнного стану", ані військово-цивільна адміністрація населеного пункту відповідно до Закону України від 03.02.2015р. №141-VIII "Про військово-цивільні адміністрації".
Розглядаючи справу, суд зауважує, що на подальший розвиток норм Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX Урядом України було прийнято постанову КМУ від 19.05.2023р. №516 "Деякі питання організації роботи комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", пунктом 1 якої було затверджено Примірне положення про комісію з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі за текстом - Примірне положення №516), а п.2 установлено, що функції комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, можуть бути покладені на комісію, утворену відповідно до Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 р. № 473 (Офіційний вісник України, 2022 р., № 37, ст. 1981), за умови приведення положення про неї у відповідність із Примірним положенням, затвердженим згідно з пунктом 1 цієї постанови.
Відповідно до п.8 Примірного положення №516 під час розгляду заяви комісія приймає рішення про: 1) наявність/відсутність у спадкодавця правових підстав для отримання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, яке надається протягом 30 календарних днів з дня надходження запиту від спадкоємця або нотаріуса, який завів спадкову справу; 2) зупинення/поновлення розгляду заяви у випадках та строки, встановлені Законом; 3) надання/відмову в наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна із зазначенням способу надання та розміру компенсації відповідно до Порядку надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.п.4 п.9 та п.5 п.9 Примірного положення №516 Комісія має право: запитувати та отримувати документи та/або інформацію, доступ до яких забезпечений сумісністю та електронною інформаційною взаємодією в режимі реального часу програмним забезпеченням Реєстру з інформаційно-комунікаційними системами державної форми власності, що визначені Законом; витребувати від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності документи та/або інформацію (зокрема з метою поновлення втрачених документів, необхідних для прийняття рішення про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна) у разі відсутності таких документів та/або інформації в Реєстрі.
Пунктом 5 ч.1 ст.6 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX визначено, що саме до повноважень Комісії належить прийняття рішення про надання/відмову у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна.
Частиною 7 ст.6 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX передбачено, що рішення про надання/відмову у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна підлягає затвердженню рішенням виконавчого органу ради, військової адміністрації населеного пункту або військово-цивільної адміністрації населеного пункту протягом п`яти календарних днів з дня прийняття Комісією з розгляду питань щодо надання компенсації такого рішення.
Пунктом 19 Примірного положення №516 визначено, що рішення комісії про надання/відмову в наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна із зазначенням розміру/обсягу та способу надання такої компенсації підлягає затвердженню рішенням уповноваженого органу протягом п`яти календарних днів з дня прийняття комісією такого рішення.
За правилами п.20 Примірного положення №516 рішення комісії про надання/відмову в наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна може бути оскаржене до органу, що її утворив.
Рішення уповноваженого органу про затвердження рішення комісії про надання/відмову в наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Застосовуючи наведені вище норми права, до установлених обставин спору, суд доходить до переконання про те, що Комісія та державний орган чи орган місцевого самоврядування, який утворив Комісію є різними суб”єктами владних повноважень із власним обсягом управлінських функцій, рішення про зупинення розгляду заяви про надання компенсації за знищений об’’єкт нерухомого майна приймає виключно Комісія, а тому відповідачем за вимогами про скасування означеного правозастосовчого акту може бути виключно Комісія.
Натомість, орган, який створив Комісію, може бути відповідачем за вимогами про скасування рішення про затвердження рішення комісії про надання/відмову в наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна.
Суд повторно наголошує, що на суспільні відносини з приводу реалізації відповідачем функцій суб"єкта владних повноважень повною мірою поширюється дія приписів ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст. 2 КАС України.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тлумачення змісту ч.2 ст.19 Конституції України міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.12.2023р. у справі №160/7116/19, де указано, що "52. Водночас судова палата наголошує на тому, що одним із конституційних принципів, на якому повинна базуватися діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, є принцип, відповідно до якого ці органи, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).
53. Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу “заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом”. Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
54. Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.".
Також суд вважає, що за суттю запровадженого ст.8 Конституції України принципу верховенства права негативні наслідки, спричинені неоднозначністю, суперечливістю чи прогалинами в законодавстві у сфері публічно-правових відносин, не можуть застосовуватись на шкоду приватній особі чи бути підставою для розширеного тлумачення повноважень суб”єктів владних повноважень, а натомість - в окресленому випадку підлягає застосуванню принцип "найбільш сприятливого становища для особи" (favor libertatis). 
Подібні за суттю правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 02.04.2025р. у справі №280/7446/24.
Тому, зважаючи на ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006р. №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника як приватної особи варіантом тлумачення норми національного закону України є відмова у реалізації права на отримання компенсації за зруйнований об”єкт нерухомого майна Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX не унаслідок будь-яких сумнівів суб”єктів владних повноважень, а на підставі достовірно установлених та доведених фактів неналежності конкретного об”єкту нерухомого майна до категорії знищеного об”єкту нерухомого майна; неналежності Будинку до категорії нерухомого майна, речове право власності на яке зареєстровано в установленому законом порядку станом на календарний день фізичного знищення майна від окреслених у Законі України від 23.02.2023р. №2923-IX причин; включення до заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна недостовірних даних, котрі безумовно та неспростовно виключають існування права на одержання компенсації.
Згідно з ч.1 ст.6 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX розгляд заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна Комісією з розгляду питань щодо надання компенсації включає: 1) встановлення наявності/відсутності підстав для отримання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна; 2) встановлення наявності/відсутності пріоритетного права на отримання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна; 3) збирання документів та/або інформації, необхідних для прийняття рішення про надання компенсації; 4) забезпечення проведення обстеження об`єкта (крім випадків його проведення до розгляду заяви); 5) прийняття рішення про надання/відмову у наданні компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна; 6) у разі прийняття рішення про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна шляхом видачі житлового сертифіката - виготовлення житлового сертифіката з використанням Реєстру пошкодженого та знищеного майна та направлення його заявнику.
Підстави для прийняття Комісією рішення про зупинення та поновлення розгляду заяв про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна сформульовані законодавцем у положеннях ст.7 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX.
Як з”ясовано судом у ході розгляду справи, у межах спірних правовідносин такі підстави відсутні.
При цьому, за правилами ч.3 ст.6 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX строк розгляду заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна Комісією з розгляду питань щодо надання компенсації не повинен перевищувати 30 календарних днів з дня подання заяви.
За рішенням Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації строк розгляду заяви про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна може бути продовжено на 30 календарних днів, якщо знищений об`єкт нерухомого майна знаходиться на території територіальної громади, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій.
Тож, абз.2 ч.3 ст.6 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX є спеціальною нормою права відносно випадків знаходження об`єктів нерухомого майна на території територіальної громади, яка розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Порядок виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд (затверджений постановою КМУ від 19.04.2022р. №473; далі за текстом - Порядок №473).
Згідно з п.6 Порядку №473 обстеження пошкоджених об`єктів здійснюється за рішенням уповноважених органів шляхом комісійного обстеження, що проводиться відповідно до пункту 8-1 цього Порядку, та/або технічного обстеження, що проводиться відповідно до пункту 9 цього Порядку, - відповідно до затвердженого плану робіт.
Як то указано у п.п.1 п.61 Порядку №473, обстеження проводиться за відсутності безпосередньої загрози життю та здоров`ю людей під час проведення обстеження, зумовленої воєнними (бойовими) діями, та за умови наявності можливості дотримання заходів, передбачених пунктом 8 цього Порядку.
Пунктом 62 Порядку №473 визначено, що протягом десяти календарних днів з дня отримання інформаційного повідомлення про пошкоджене або знищене нерухоме майно відповідно до Порядку подання інформаційного повідомлення про пошкоджене та знищене нерухоме майно внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2022 р. № 380 “Про збір, обробку та облік інформації про пошкоджене та знищене нерухоме майно внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 28, ст. 1539; 2023 р., № 61, ст. 3437) (далі - інформаційне повідомлення), уповноважений орган інформує заявника про спосіб та строки проведення обстеження (комісійне, дистанційне або технічне) шляхом надсилання повідомлення за допомогою електронних комунікацій на адресу електронної пошти або номер телефону, вказані в інформаційному повідомленні.
За приписами п.8 Порядку №473 роботи з обстеження пошкоджених об`єктів виконуються після здійснення комплексу заходів щодо: оперативного реагування на випадки виявлення вибухонебезпечних предметів, проведення обстеження (розмінування) та виконання піротехнічних робіт, пов`язаних із знешкодженням виявлених вибухонебезпечних предметів із залученням підрозділів ДСНС, Національної поліції, а також за необхідності - підрозділів Збройних Сил та СБУ; виконання робіт з первинного демонтажу частин об`єктів або його окремих конструктивних елементів (у разі потреби) з метою забезпечення доступу до пошкоджених об`єктів сил цивільного захисту для проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт; виконання робіт з пошуку постраждалих та загиблих фахівцями ДСНС із залученням комунальних служб та формувань і спеціалізованих служб цивільного захисту, транспортування тіл (останків) загиблих; здійснення оперативно-слідчих дій правоохоронними органами у рамках кримінальних проваджень.
Згідно з п.81 Порядку №473 з метою забезпечення проведення комісійного обстеження пошкоджених об`єктів уповноваженим органом утворюється комісія/комісії з обстеження, до складу якої/яких залучаються фахівці/фахівець, які/який здобули/здобув вищу освіту у галузі знань “Інженерія, виробництво та будівництво” (G) за спеціальностями “Будівництво та цивільна інженерія” та/або “Архітектура та містобудування”, а також у разі необхідності обстеження пошкоджених об`єктів культурної спадщини - представники органів охорони культурної спадщини.
Відповідно до п.82 Порядку №473 у разі коли за результатами комісійного обстеження неможливо встановити ступінь наявних пошкоджень або факт знищення об`єкта, проведення технічного обстеження пошкодженого об`єкта є обов`язковим, крім випадків, передбачених підпунктом 2 пункту 61 цього Порядку.
Пунктом 9 Порядку №473 визначено, що роботи з технічного обстеження пошкоджених об`єктів виконуються відповідно до Порядку проведення обстеження.
У разі виявлення під час проведення обстеження будівельних конструкцій, інженерних мереж і систем дефектів і пошкоджень, що можуть призвести до різкого зниження несучої здатності або обвалення окремих конструкцій, втрати стійкості об`єкта, а також вплинути на роботу устаткування, і таких, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, виконавець робіт з обстеження невідкладно, але не пізніше ніж у дводенний строк з дати виявлення зазначених дефектів і пошкоджень, письмово інформує про це уповноважений орган.
При цьому уповноважений орган зобов`язаний вжити заходів щодо забезпечення безпеки населення, яке може перебувати в зоні можливого обвалення будівельних конструкцій, будівель та споруд.
За результатами технічного обстеження пошкоджених об`єктів виконавцем робіт з обстеження складається звіт з технічного обстеження відповідно до пункту 8-1 Порядку проведення обстеження, а також акт з технічного обстеження згідно з Методикою проведення обстеження та оформлення його результатів, затвердженою Мінрозвитку.
Суд відмічає, що під згаданим у абз.1 п.9 Порядку №473 Порядком обстеження слід розуміти Порядок проведення обстеження прийнятих в експлуатацію об`єктів будівництва (затверджений постановою КМУ від 12.04.2017р. №257; далі за текстом - Порядок №257).
Згідно з п.1 Порядку №257 цей Порядок визначає механізм проведення обстеження прийнятих в експлуатацію в установленому законодавством порядку об`єктів будівництва (далі - об`єкти) з метою оцінки їх відповідності основним вимогам до будівель і споруд, визначеним Законом України “Про будівельні норми”, та вжиття обґрунтованих заходів до забезпечення надійності та безпеки під час експлуатації об`єктів протягом усього періоду їх існування.
Цей Порядок застосовується під час проведення обстеження пошкоджених внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів об`єктів (далі - пошкоджені об`єкти) з метою прийняття рішення про можливість подальшої експлуатації та розроблення заходів із відновлення.
За правилами п.11 Порядку №257 обстеження проводиться шляхом: проведення аналізу дефектів і пошкоджень, які змінили основні проектні та розрахункові характеристики будівельних конструкцій, інженерних мереж і систем за період експлуатації об`єкта, а також внаслідок позапроектних впливів (пожежі, стихійного лиха, аварії, воєнних дій або терористичних актів); визначення фактичних експлуатаційних навантажень і впливів на будівельні конструкції, основи фундаменту, інженерні мережі і системи об`єкта; детального вимірювання необхідних геометричних параметрів об`єкта, будівельних конструкцій, інженерних мереж і систем, їх елементів і вузлів; виявлення зміни характеристик основи фундаменту та розвитку небезпечних процесів і явищ шляхом виконання контрольних інженерних вишукувань на земельній ділянці та прилеглих до об`єкта ділянках за наявності небезпечних процесів і явищ; інструментального визначення параметрів дефектів і пошкоджень, фотофіксації, складення схем їх розташування, а також їх прив`язки в натурі; проведення перевірочних розрахунків основних несучих будівельних конструкцій, інженерних мереж і систем, основ фундаментів та об`єкта в цілому; проведення аналізу причин виникнення дефектів і пошкоджень; узагальнення інформації про технічний стан будівельних конструкцій, мереж і систем об`єкта; розроблення рекомендацій щодо можливості подальшої експлуатації об`єкта, проведення наступного обстеження, конструктивних рішень про відновлення та підсилення окремих будівельних конструкцій та/або врахування потреб осіб з інвалідністю відповідно до будівельних норм, нормативних документів, обов`язковість яких встановлена законодавством, щодо доступності для маломобільних груп населення, загальних висновків.
Згідно з п.3 постанови КМУ від 19.04.2022р. №473 акт обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок військових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації (акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації), складений відповідно до пункту 81 Порядку, затвердженого цією постановою, та/або звіт з технічного обстеження, складений відповідно до пункту 9 Порядку, затвердженого цією постановою, є документами, що підтверджують факт пошкодження або знищення нерухомого майна внаслідок збройної агресії Російської Федерації для цілей реалізації положень пунктів 8-11 розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про споживче кредитування” і Закону України “Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України”.
Водночас із цим, на подальший розвиток абз.5 п.п.2 п.5 ст.15 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX Урядом України було прийнято постанову КМУ від 07.07.2025р. №815, якою були затверджені особливості проведення дистанційного обстеження знищених окремих категорій об`єктів нерухомого майна, які розташовані на територіях можливих бойових дій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, на територіях активних бойових дій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (далі за текстом - Особливості №815).
Згідно з п.2 постанови КМУ від 07.07.2025р. №815 акт дистанційного обстеження об`єкта, складений відповідно до особливостей, затверджених цією постановою, є документом, що підтверджує факт знищення нерухомого майна внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України для цілей реалізації положень пунктів 8-11 розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про споживче кредитування”.
Застосовуючи положення наведених норм права до установлених обставин спірних правовідносин, суд доходить до переконання про те, що згаданий у п.3 постанови КМУ від 19.04.2022р. №473 акт обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок військових дій, спричинених збройною агресією Російської Федерації (акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації) згаданий у п.2 постанови КМУ від 07.07.2025р. №815 акт дистанційного обстеження об`єкта є офіційними письмовими документами однакової юридичної сили у цілях отримання компенсації у порядку Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX.
Згідно з п.2 Особливостей №815 ці особливості застосовуються з метою фіксації факту знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, які розташовані на територіях можливих бойових дій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, на територіях активних бойових дій, для яких не визначена дата завершення бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку, у разі неможливості проведення на відповідних територіях видів обстеження, передбачених Порядком виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022р. №473 (Офіційний вісник України, 2022 р., № 37, ст. 1981).
У силу застереження п.3 Особливостей №815 ці особливості не застосовуються для обстеження окремих категорій об`єктів нерухомого майна, що розташовані на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, визначеній відповідно до Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” та переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку.
У розумінні п.4 Особливостей №815 дистанційне обстеження - процес збору, фіксації та аналізу інформації про стан об`єкта нерухомого майна без фізичного доступу до нього з використанням фото- та відеоматеріалів, отриманих за допомогою цифрових камер (зокрема мобільних пристроїв), безпілотних повітряних суден або інших технічних засобів дистанційного спостереження, зокрема інформаційних продуктів дистанційного зондування Землі;
Як то визначено, п.5 Особливостей №815, дистанційному обстеженню підлягають об`єкти, які за попередньою інформацією, наявною в уповноваженого органу, є знищеними та розташовані на територіях, визначених пунктом 2 цих особливостей, у разі неможливості проведення на відповідних територіях інших видів обстеження.
За правилами п.6 Особливостей №815 дистанційне обстеження проводиться комісією, утвореною відповідно до Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 р. № 473 (далі - комісія), з використанням одного або кількох видів продуктів дистанційного спостереження, які містять зображення об`єкта: 1) фотоматеріали, отримані за допомогою цифрових камер (зокрема мобільних пристроїв), безпілотних повітряних суден тощо; 2) відеоматеріали, отримані за допомогою відеокамер (зокрема мобільних пристроїв), безпілотних повітряних суден тощо; 3) інформаційні продукти дистанційного зондування Землі, які містять зображення об`єкта, зокрема: матеріали і дані аерозйомки, космічної зйомки та метадані до них, представлені у вигляді візуальних зображень, у межах об`єкта зйомки з унікальною назвою в оригінальному вигляді без застосування стиснення файлів; оброблені оригінали матеріалів і даних аерозйомки, космічної зйомки та метадані до них, представлені у вигляді візуальних зображень, у межах об`єкта зйомки з унікальною назвою.
Згідно з п.10 Особливостей №815 рішення про дистанційне обстеження приймається комісією на підставі інформаційного повідомлення про пошкоджене та знищене нерухоме майно внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до Порядку подання інформаційного повідомлення про пошкоджене та знищене нерухоме майно внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2022 р. № 380 “Про збір, обробку та облік інформації про пошкоджене та знищене нерухоме майно внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 28, ст. 1539; 2023 р., № 61, ст. 3437) (далі - інформаційне повідомлення), в якому стан пошкодженого майна зазначений як “непридатне до експлуатації” або “знищене повністю”.
Також згідно з п.10 Особливостей №815 строк проведення дистанційного обстеження не повинен перевищувати 30 календарних днів з дня реєстрації інформаційного повідомлення.
Пунктом 14 Особливостей №815 визначено, що за результатами дистанційного обстеження комісія протягом п`яти робочих днів з дня його проведення складає акт дистанційного обстеження для кожного об`єкта за формою згідно з додатком, у якому зазначається висновок про встановлення або неможливість встановлення факту знищення об`єкта.
У разі коли за результатами проведення дистанційного обстеження встановлено факт знищення об`єкта, квартира та інші житлові приміщення такого об`єкта вважаються знищеними.
Натомість, згідно з п.16 Особливостей №815 у разі неможливості однозначного встановлення факту знищення об`єкта комісія приймає рішення про зупинення проведення дистанційного обстеження, в якому зазначаються: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) для фізичної особи/найменування для юридичної особи - заявника, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі пошкодженого та знищеного майна, за потреби інша інформація (за наявності), яка дає змогу одночасно ідентифікувати заявника та/або знищений об`єкт нерухомого майна, поштова адреса та адреса електронної пошти уповноваженого органу, на яку заявник зможе подати додаткову інформацію; обґрунтування щодо технічної неможливості встановити факт знищення об`єкта.
Застосовуючи положення наведених вище норм права до установлених обставин спірних правовідносин, суд доходить до переконання про те, що визначений Особливостями №815 механізм підлягає застосуванню до об”єктів нерухомого майна, візуальний стан яких явно, очевидно, неспростовно та беззаперечно виключає будь-який інший ступінь пошкодження будівлі як речі матеріального світу, ніж повне або часткове руйнування основних конструкційних елементів, котрі не підлягають фізичному відновленню. 
При цьому, правила Особливостей №815 підлягають застосуванню у разі неможливості проведення обстеження відповідно до Порядку №473 (тобто з урахуванням визначених п.61 Порядку №473 та п.8 Порядку №473 факторів, а саме: відсутність безпосередньої загрози життю та здоров`ю людей під час проведення обстеження, зумовленої воєнними (бойовими) діями; виконання необхідних безпекових функцій підрозділами ДСНС України, Національної поліції України, Збройних Сил України, Служби безпеки України; виконання робіт з первинного демонтажу частин об`єктів або його окремих конструктивних елементів (у разі потреби); виконання робіт з пошуку постраждалих та загиблих фахівцями ДСНС із залученням комунальних служб та формувань і спеціалізованих служб цивільного захисту, транспортування тіл (останків) загиблих (у разі потреби); здійснення оперативно-слідчих дій правоохоронними органами у рамках кримінальних проваджень.
Розглядаючи справу, суд також зважає, що Порядок надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна затверджений постановою КМУ від 30.05.2023р. №600 (далі за текстом – Порядок №600).
Згідно з п.15 Порядку №600 розгляд заяви здійснюється Комісією відповідно до статей 6, 7, частин четвертої - шостої статті 8 Закону.
Для підтвердження факту знищення об`єкта нерухомого майна Комісія перевіряє наявність в Реєстрі пошкодженого та знищеного майна таких відомостей: акт комісійного обстеження, проведеного відповідно до пункту 81 Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії Російської Федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2022 р. № 473 (Офіційний вісник України, 2022 р., № 37, ст. 1981); та/або звіт з технічного обстеження, проведеного відповідно до пункту 9 зазначеного Порядку; або акт дистанційного обстеження, проведеного відповідно до особливостей проведення дистанційного обстеження знищених окремих категорій об`єктів нерухомого майна, які розташовані на територіях можливих бойових дій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, на територіях активних бойових дій, для яких не визначена дата завершення бойових дій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2025 р. № 815.
У разі відсутності таких відомостей в Реєстрі пошкодженого та знищеного майна Комісія вживає заходів до проведення обстеження відповідно до законодавства шляхом звернення до уповноваженого органу або самостійно, якщо вона виконує функції Комісії відповідно до зазначеного Порядку та особливостей проведення дистанційного обстеження знищених окремих категорій об`єктів нерухомого майна, які розташовані на територіях можливих бойових дій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, на територіях активних бойових дій, для яких не визначена дата завершення бойових дій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 липня 2025 р. № 815.
У силу спеціального застереження п.15 Порядку №600 Комісія має право зупинити розгляд заяви щодо знищених об`єктів нерухомого майна в разі, коли проведення обстеження об`єкта є неможливим з міркувань безпеки.
Тож, указане повноваження є виключним повноваженням саме Комісії, а не будь-яких інших суб”єктів владних повноважень безвідносно до обставин наявності або відсутності у них правового статусу юридичної особи публічного права.
Між тим, у межах спірних правовідносин доказів вчинення саме Покровською міською військовою адміністрацією Покровського району Донецької області у межах спірних правовідносин будь-яких власних управлінських повноважень відповідно до Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX, Порядку №600, Порядку №473, Особливостей №815 матеріали справи не містять.
Доказів виникнення саме у Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області обов`язку на вчинення у межах спірних правовідносин будь-яких власних управлінських повноважень відповідно до Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX, Порядку №600, Порядку №473, Особливостей №815 матеріали справи не містять.
Таких доказів судом самостійно на виконання вимог ч.4 ст.9 КАС України не відшукано, джерел здобуття таких доказів не знайдено.
Окремо суд зважає, що визначені ч.3 ст.6 Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX та п.10 Особливостей №815 строки вчинення суб”єктами владних повноважень відповідних управлінських волевиявлень та механізми зупинення розгляду поданих у порядку Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX та п.15 Порядку №600 звернень зацікавлених учасників суспільних відносин з приводу отримання компенсації за знищені чи пошкоджені об”єкти нерухомого майна, хоча і передбачені національним законом України, однак згідно з п.1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року не можуть виправдовувати нескінченної у часі (тобто безмежної) ситуації нереалізації управлінських функцій органами публічної адміністрації.
Відтак, в окреслених вище випадках задля забезпечення принципу правової визначеності як невід”ємної складової запровадженого ст.8 Конституції України верховенства права та унеможливлення як порушення права на доступ до суду у розумінні ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, так і порушення права на ефективний судовий захист у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року органи публічної адміністрації повинні приймати рішення по суті звернень зацікавлених осіб з приводу надання компенсації у порядку Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX на підставі обсягу фізично наявних об`єктивних даних, що не позбавляє зацікавлених осіб ані права, ані фізичної можливості у разі отримання за первинним зверненням негативного результату подання повторних звернень з аналогічного питання, але з додатковими доказами знищення об”єктів нерухомого майна.
Проте суд відзначає, що у даному конкретному випадку матеріалами справи не підтверджено ані обставин виникнення у відповідача обов”язку з приводу вчинення будь-яких управлінських волевиявлень, ані обставин реального вчинення відповідачем будь-яких управлінських волевиявлень у межах спірних правовідносин.
Продовжуючи розгляд справи, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) суб`єкта владних повноважень викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений, насамперед, на суб`єкта владних повноважень шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи, що між тим, у силу правових висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21, постанови Верховного Суду від 19.01.2023р. у справі №520/6006/21 не виключає ані визначеного ч.1 ст.77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, ані використання судом стандартів доказування згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. у справі №916/3027/21, адже реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути кваліфікована у якості доведеної виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.
Викладені вище міркування окружного адміністративного суду також є цілком релевантними правовій позиції постанови Верховного Суду від 19.01.2023р. у справі №520/6006/21, де указано, що: 1) у праві існують три основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права (зокрема, притягнення його до відповідальності), подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію "поза розумним сумнівом"; 3) Цей висновок сформульований Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.11.2019р. у справі №822/863/16, від 21.11.2019р. у справі №826/5857/16, від 11.02.2020р. у справі №816/502/16, від 16.06.2020р. у справі №756/6984/16-а та від 18.11.2022р. у справі №560/3734/22.
Окрім того, за сформульованими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023р. по справі №916/3027/21 стандартами доказування: 1) покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були; 2) суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. 
Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.
За змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022р. у справі №9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.
У межах спірних правовідносин окремим та самостійним суб”єктом владних повноважень - Комісією з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області було вчинене управлінське волевиявлення у формі рішення, а не у формі дій у розумінні вчинку.
Проте, заявник цього рішення не оскаржує.
Натомість, у вимірі обставин спірних правовідносин Покровською міською військовою адміністрацією Покровського району Донецької області не вчинялось та не повинно було вчинятись жодних управлінських волевиявлень.
У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 24.03.2026р. по справі №640/9010/22 виходячи зі змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві, саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування необхідних доказів.
У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 24.03.2026р. по справі №640/9010/22 Верховний Суд неодноразово викладав висновки з приводу важливості принципу правової (справедливої) процедури (постанова від 16.04.2020р. у справі №495/5105/17, постанова від 13.03.2020р. у справі №805/2340/17-а), яка є невід`ємною частиною верховенства права. Вказаний принцип спрямований на забезпечення справедливого ставлення до особи під час прийняття актів суб`єктом владних повноважень. Правова (справедлива) процедура встановлює стандарти у процесі прийняття актів суб`єктами владних повноважень, які відображені в рішеннях Європейського суду з прав людини, у яких здійснюється застосування статті 6 Конвенції, яка передбачає дотримання процесуальних (процедурних) гарантій у судовому провадженні.
У постанові від 30 липня 2020 року у справі № 824/875/19-а Верховний Суд наголосив, що вказані гарантії поширюються і на адміністративні процедури за участі суб`єкта владних повноважень. Згідно з цією статтею має бути забезпечене право особи: бути поінформованим; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника; ознайомитися з матеріалами справи; вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення; на обґрунтування органом влади прийняття несприятливих актів; на визначення порядку їх оскарження, на відшкодування заподіяної шкоди.
Основна мета правової (справедливої) процедури - щоб суб`єкти владних повноважень, діяли правомірно, тобто належно, згідно з визначеними нормами права, але такими нормами права, які відповідають критеріям природного права, моральності, розумності, справедливості, а також загальноправовим принципам, що встановлені органами правосуддя.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019р. по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.
Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить до переконання про те, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень - Покровська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області не порушував жодних прав та інтересів заявника, позаяк не вчиняв та не повинен був вчиняти жодних управлінських волевиявлень.
Указане є визначеною законом підставою для залишення позову без задоволення у зв”язку із підтвердженим судовим розглядом факту відсутності у заявника порушеного права (ущемленого інтересу) як об’’єкту судового захисту у розумінні ч.1 ст.2 КАС України.
Підстав для залучення до участі у справі у якості відповідача окремого та самостійного суб”’єкта владних повноважень - Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області суд з огляду на приписи ч.1 ст.5, ст.48 КАС України у даному конкретному випадку не знаходить, позаяк сформульовані заявником вимоги стосуються виключно діянь Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, а не реально існуючого рішення Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації, котре і зупинило процедуру розгляду питання про надання компенсації за об’’єкт нерухомого майна відповідно до Закону України від 23.02.2023р. №2923-IX.
При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим доводам, факторам та обставинам, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін.
Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту. 
Решта доводів сторін окремій оцінці у тексті судового акту не підлягає, позаяк не впливає на правильність розв`язання спору по суті.
У ході розгляду справи судом не виявлено ані доказів (ані ознак існування таких доказів, ані джерел здобуття таких доказів) того, що перелічені у тексті позову постанови Верховного Суду були винесені у подібних чи аналогічних спорах. 
До того ж, у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 31.12.2025р. по справі №400/2502/23 висновки постанов Верховного Суду перебувають у нерозривному зв`язку із обсягом обставин встановлених у процесі розгляду конкретної справи. Тому адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, здійснені на підставі відмінних фактичних обставин справи.
Розподіл витрат з оплати судового збору по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір". 
Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.4-12, 72-78, 90, 211, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:
Позов - залишити без задоволення.
Роз`яснити, що рішення суду підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко