ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.07.2026	Справа № 910/5263/26	

Суддя Погрібна С.В., після виходу з лікарняного, розглянувши матеріали за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (адреса: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; код ЄДРПОУ: 40538421)
до Товариство з обмеженою відповідальністю "ХВА ГРУП" (адреса: 08290, Київська область, м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Кулішова, буд. 18-Б; код ЄДРПОУ: 34999393)
про стягнення коштів
без виклику сторін,
УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до Товариство з обмеженою відповідальністю "ХВА ГРУП" про стягнення суми заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 62 808,89 грн, нараховані на зазначену суму заборгованості 3% річних у розмірі 9 098, 99 грн та інфляційні втрати у розмірі 34 468, 68 грн.
Ухвалою суду від 11.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та, між іншого, встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву - 15 днів з дня вручення даної ухвали.
28.05.2026 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 07-11/43148/26), в якому заперечував проти задоволення позовних вимог.
Зазначив, що між сторонами не укладено письмовий договір, а позивачем не надано належних доказів споживання відповідачем теплової енергії у заявлених ним обсягах.
У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Рішення виноситься суддею з урахуванням строку її перебування на лікарняному та у відпустці.
Окрім того, у зв`язку зі збройною агресією збоку РФ, на підставі чого введено в Україні воєнний стан, враховуючи поточну обстановку, постійні тривоги, які впливають на працездатність, суд був вимушений вийти за межі строку винесення рішення, встановленого ГПК України.
Під час розгляду справи по суті судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи та встановлено обставини.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.
Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".
За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
Відповідно до п. 2.1 статуту КП "Київтеплоенерго" підприємство утворено з метою отримання прибутку від провадження господарської діяльності, спрямованої на підвищення надійності енергопостачання споживачів міста Києва, забезпечення стабільних надходжень до бюджету міста Києва, належної експлуатації об`єктів електро-, теплопостачання, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва. 
Згідно з п. 2.2.1 цього Статуту предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії.
Отже, відповідно до статуту КП "Київтеплоенерго", позивач є виконавцем послуг постачання теплової енергії.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ХВА ГРУП» є власником нежилих приміщень № 1, 2 (групи приміщень № 31), № 1, 2 (групи приміщень № 32 (в літ. А), загальною площею 133,6 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Новоукраїнська, буд. 2-6, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 24056005 від 15.01.2021.
09.02.2021 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" листом цінним з описом вкладення направило ТОВ «ХВА ГРУП» проєкт Договору на постачання теплової енергії № 8242169-0101 від 03.02.2021 з додатками до нього.
У супровідному листі позивача від 09.02.2021 № 30/5/3/1888 зазначено, що у випадку не підписання та/або не повернення листа на адресу позивача Договір на постачання теплової енергії № 8242169-0101 від 03.02.2021 у встановлений ст. 181 Господарського кодексу України строк пропозиція Підприємства буде вважатись прийнятою в силу положень ч. 2 ст. 642 Цивільного Кодексу України.
Матеріали справи не містять доказів підписання відповідачем зазначеного договору.
В свою чергу, відповідно до п. 1.1. Договору № 8242169-0101 від 03.02.2021 предметом цього Договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до п. 2.1. Договору № 8242169-0101 від 03.02.2021 при виконанні умов цього Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплової установок і мереж, нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.
Відповідно до п. 2.2.1. Договору № 8242169-0101 від 03.02.2021 Теплопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з Додатком № 1 до цього Договору.
Відповідно до п. 8.1. Договору № 8242169-0101 від 03.02.2021 цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.04.2022. Сторони дійшли згоди, що у відповідності до ч. 3 ст. 631 ЦК України умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а саме з 01.05.2018.
Також до зазначеного договору позивачем були додані Додатки до Договору № 8242169-0101 від 03.02.2021: 
- Додаток № 1 - обсяги постачання теплової енергії Абоненту;
- Додаток № 2 - Температурний графік роботи теплових мереж КП «Київтеплоенерго»;
- Додаток № 3 - Тарифи на теплову енергію;
- Додаток № 4 - Порядок розрахунків за теплову енергію;
- Додаток № 7 - Умови припинення постачання теплової енергії; 
- Додаток № 8 - Довідка по об`єкту ТОВ «ХВА ГРУП», опалення по якому здійснюється від теплових мереж станом на 01.05.2018;
- Додаток № 8 - Довідка про теплові навантаження по об`єкту теплопостачання ТОВ «ХВА ГРУП» станом на 01.05.2018.
Відповідно до розрахунку основного боргу за теплову енергію відповідач має заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 62 808,89 грн, які нараховані за період лютого 2021 року по грудень 20221 року. 
Як вбачається з деталізованої інформації про коригування нарахувань за теплову енергію ТОВ «ХВА ГРУП» (особовий рахунок № 8242169-0101), у березні 2021 року відбулося нарахування 43 024,95 грн у зв`язку з добором нарахувань за попередні періоди, зокрема, з жовтня 2018 року по квітень 2019 року; з жовтня 2019 року по квітень 2020 року та з жовтня 2020 року по січень 2021 року.
31.01.2026 КП "Київтеплоенерго" підписано акт звіряння розрахунків за теплову енергію за обліковим записом №8242169-0101, в якому вказано: сальдо розрахунків за теплову енергію з урахуванням ПДВ станом на 01.01.2026 - дебет 62 808,89 грн та складено рахунок - фактуру № 8242169-0101/2026-1 про сплату відповідачем зазначеної заборгованості у розмірі 62 808,89 грн.
Також КП «Київтеплоенерго» підписані:
- акт приймання - передавання товарної продукції за лютий 2021 року №2/2021-242169-0101 на суму 4 287,53 грн;
- акт приймання - передавання товарної продукції за березень 2021 року №3/2021-242169-0101 на суму 55 403,52 грн;
- акт приймання - передавання товарної продукції за квітень 2021 року №4/2021-242169-0101 на суму 1 531,92 грн;
- акт приймання - передавання товарної продукції за червень 2021 року №6/2021-242169-0101 на суму (-) мінус 0,35 грн;
- акт приймання - передавання товарної продукції за жовтень 2021 року №10/2021-242169-0101 на суму 1 133,54 грн;
- акт приймання - передавання товарної продукції за грудень 2021 року №12/2021-242169-0101 на суму 454,70 грн;
- акт приймання - передавання товарної продукції за червень 2023 року №6/2023-242169-0101 на суму (-) мінус 0,49 грн;
- акт приймання - передавання товарної продукції за серпень 2023 року №8/2023-242169-0101 на суму (-) мінус 1,48 грн.
Зазначені акт звіряння розрахунків за теплову енергію за обліковим записом №8242169-0101 та акти приймання - передавання товарної продукції не місять підпису відповідача, однак, матеріали справи не містять зауважень відповідача в частині надання позивачем послуг за адресою споживання: м. Київ, вул. Новоукраїнська, буд. 2-6.
Також матеріали справи містять:
- облікові картки (Договір № 8242169-0101) про обсяги поставленої теплової енергії та її вартості за лютий 2021 року; за березень 2021 року; за квітень 2021 року; за червень 2021; за жовтень 2021; за грудень 2021 року; за червень 2023 року; за серпень 2023 року;
- довідки про нарахування за теплову енергію ТОВ «ХВА ГРУП» за Договором № 8242169-0101 за лютий 2021 року; за березень 2021 року; за квітень 2021 року; за червень 2021; за жовтень 2021; за грудень 2021 року; за червень 2023 року; за серпень 2023 року;
- корінці нарядів на включення та відключення (початок опалювального сезону та його кінець) за жовтень 2019 року, квітень 2020 року, жовтень 2020 року, квітень 2021 року, жовтень 2021 року;
- акти перевірки стану вузла обліку теплової енергії споживача за адресою: м. Київ, вул. Новоукраїнська, буд. 2/6;
- акти готовності вузла комерційного обліку споживача до роботи за адресою: м. Київ, вул. Новоукраїнська, буд. 2/6.
Станом на момент розгляду справи доказів сплати відповідачем вищезазначеної заборгованості матеріали справи не містять.
Приймаючи рішення суд виходить з наступного:
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла станом на момент направлення відповідачу проєкту договору) договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу.
Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла станом на момент направлення відповідачу проєкту договору) відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448 цс 19) та в постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107 св 18), від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204 св 18), від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449 св 22), від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22 (провадження № 61-9399 св 23), від 25 березня 2024 року у справі № 462/1232/23 (провадження № 61-16076св23).
В свою чергу, відповідач, який є власником зазначених вище нежитлових приміщень, після направлення йому проєкту договору на постачання теплової енергії не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав з виконавцем комунальної послуги (позивачем) відповідний індивідуальний договір про надання комунальної послуги.
Водночас, суд звертає увагу відповідача, що ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Отже, доводи відповідача щодо відсутності укладеного між сторонами Договору на постачання теплової енергії судом до уваги не беруться, з огляду на вищезазначене.
Згідно ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території.
Відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовували теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 922/4239/16).
Частиною 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства. Витрати, пов`язані з обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, відшкодовуються: шляхом сплати споживачами комунальних послуг виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, - у разі укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем; за рахунок співвласників багатоквартирного будинку - у разі укладення колективного договору про надання комунальних послуг, договорів про надання комунальних послуг з колективним споживачем або у разі прийняття співвласниками відповідного рішення про обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку. Порядок та умови обслуговування та заміни вузла комерційного обліку визначаються правилами і типовими договорами про надання відповідних комунальних послуг.
Суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту умов вказаних договорів є факт отримання послуг споживачем.
Судом встановлено, що відповідач з 2013 року є власником нежилих приміщень № 1, 2 (групи приміщень № 31), № 1, 2 (групи приміщень № 32 (в літ. А), загальною площею 133,6 кв.м., які розташовані за адресою: м. Київ, вул. Новоукраїнська, буд. 2-6, а тому останній має належним чином виконувати свій обов`язок щодо оплати послуг за постачання теплової енергії за вищезазначеною адресою.
Відповідачем не надано до суду будь - яких доказів ненадання позивачем або надання неналежної якості послуги з постачання теплової енергії, 
З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідача, як боржника у зобов`язанні покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні має право вимагати сплату грошей за надані послуги.
Отже, з урахуванням наданого розрахунку, дати набуття відповідачем права власності на нежитлові приміщення, суд приходить до висновку, що з нього підлягає стягненню заборгованість за надані послуги.
Доводи відповідача про те, що позовні вимоги ґрунтуються на корінцях-нарядах та розрахунках, які є неналежними доказами, а розрахунки не підтверджені жодними первинними розрахунковими документами, суд відхиляє і зазначає, що заперечуючи проти розрахунку позивача, відповідач свого контррозрахунку суду не надав.
Суд зауважує, що відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоб суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №910/1265/17.
Доказів невідповідності здійснених позивачем розрахунків пропорційно опалювальній площі відповідача у приміщеннях за адресою: м. Київ, вул. Новоукраїнська, буд. 2-6, згідно відповідних засобів обліку теплової енергії до матеріалів справи не надано.
Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідач суду не надав, доводів позивача не спростував, позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за надання послуги з постачання теплової енергії у розмірі 62808,89 грн підлягають задоволенню.
Також за прострочення зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних, нараховані за період з 28.02.2021 по 01.01.2026.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Нормами ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд враховує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (в порядку статті 625 ЦК України) є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» № 206 від 05.03.2022, з урахуванням змін та доповнень до неї, встановлено що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.
Дія абзаців першого та третього пункту 1 цієї постанови поширюється на юридичних осіб, яким належить на праві власності або іншому речовому праві житлове та/або нежитлове приміщення, будинок, в яких розміщуються та є кінцевими споживачами комунальних послуг внутрішньо переміщені особи, у разі, коли такі юридичні особи не мають права на отримання компенсації за спожиті комунальні послуги під час розміщення внутрішньо переміщених осіб у будівлях (приміщеннях) об`єктів державної, комунальної та приватної власності у період воєнного стану.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України і станом на дату ухвалення триває. 
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України 28.02.2025 № 376, зі змінами та доповненнями до нього, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, місто Київ (місцезнаходження об`єкту теплопостачання) у період з 24.02.2022 по 30.04.2022 віднесене до територій, на яких велися бойові
Таким чином, за розрахунком суду, за виключенням періоду заборони нарахування 3% річних та інфляційних втрат, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 8 784,07 грн та інфляційні втрати у розмірі 29 695,05 грн.
Отже, на підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційну розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХВА ГРУП" (адреса: 08290, Київська область, м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Кулішова, буд. 18-Б; код ЄДРПОУ: 34999393) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (адреса: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; код ЄДРПОУ: 40538421) заборгованість у розмірі 62 808, 89 грн, 3% річних у розмірі 8 784, 07 грн, інфляційну складову у розмірі 29 695, 05 грн та судовий збір у розмірі 3 168, 59 грн.
3. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.
Повний текст рішення складено після виходу судді з лікарняного 10.07.2026. 

Суддя Світлана ПОГРІБНА