Справа № 755/4237/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" липня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді    ОСОБА_1 ,
секретаря   ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026105040000187 від 26.02.2026 року за обвинуваченням 
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, освіта середня спеціальна, незаміжньої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 11.01.2023 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, який ухвалою Дарницького районного суду м. Києва замінено на 240 годин громадських робіт; 
- 19.06.2026 року Київським апеляційним судом за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України, призначено остаточне покарання у виді 2 років 30 днів позбавлення волі, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора:  ОСОБА_4 ,
обвинуваченої:  ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 26.02.2026 приблизно о 11 годині 50 хвилин, перебувала за адресою: м. Київ, вул. Анатолія Солов`яненка, 14. Проходячи повз паркову зону, ОСОБА_3 побачила на землі ємність з жовтого полімерного матеріалу, в середині якої знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору. Будучи особою, яка періодично вживає психотропні речовини, ОСОБА_3 припустила, що у знайденій ємності з жовтого полімерного матеріалу, міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP. В цей час, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання без мети збуту.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 підняла із землі знайдену нею ємність з жовтого полімерного матеріалу та роздивившись її, впевнилась, що дійсно у даній ємності, міститься кристалоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, тим самим, вчинила безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання без мети збуту, особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. 
У цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 помістила незаконно придбану нею ємність з жовтого полімерного матеріалу, в середині якої знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, до правої зовнішньої кишені куртки, в яку була одягнена, та стала зберігати при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту. Після чого, ОСОБА_3 , зберігаючи при собі ємність з жовтого полімерного матеріалу, в середині якої знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, пішла далі по власним справам.
Того ж дня, тобто 26.02.2026 приблизно о 12 годині 09 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Анатолія Солов`яненка, 17, працівниками поліції було виявлено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що зберігає при собі ємність з жовтого полімерного матеріалу, в середині якої знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Після цього, на вказане місце за адресою: м. Київ, вул. Анатолія Солов`яненка, 17 була викликана слідчо-оперативна група Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві.
У подальшому, 26.02.2026 в період часу з 12 години 38 хвилин до 12 години 44 хвилини, за адресою: м. Київ, вул. Анатолія Солов`яненка, 17, дізнавачем відділу дізнання, у присутності двох запрошених понятих однієї статі та шляхом застосування безперервної відеофіксації було проведено обшук затриманої особи, в ході якого у ОСОБА_3 у правій зовнішній кишені куртки, в яку остання була одягнена, було виявлено та вилучено ємність з жовтого полімерного матеріалу, в середині якої знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,332 г, яку вона незаконно придбала та зберігала при собі для власного вживання без мети збуту.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-26/10225-НЗПРАП від 04.03.2026:
1. Надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору, яка знаходилась у пробірці Еппіндорфу з полімерного матеріалу жовтого кольору, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.
2. Надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору, яка знаходилась у пробірці Еппіндорфу з полімерного матеріалу жовтого кольору, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.
Маса PVP у речовині становить 0,332 г. 
PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.
Будучи допитаною в судовому засіданні  ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) визнала повністю, дала покази, підтвердила вищевикладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаялася у вчиненому.
Вказала, що дійсно, 26.02.2026 року приблизно о 12 годині 40 хв. вона гуляла в парку за адресою: м. Київ, вул. Анатолія Солов`яненка, 14, де на землі побачила пробірку, всередині якої була психотропна речовина - PVP, яку поклала до кишені куртки для власного вживання. Приблизно через 30 хвилин її зупинили працівники поліції, яким вона добровільно повідомила, що зберігає заборонену речовину та видала її їм.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просила суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують її особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої  ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме - у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини без мети збуту.
При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
При ухваленні вироку відносно обвинуваченої  ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях "Рінгвольд проти Норвегії" від 11 лютого 2003 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, "Абу Зубайда проти Литви" від 31.05.2018 року, а також "Ілашку та інші проти Молдови та Росії" від 08.07.2004 року, Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій  ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання  ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання  ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також, суд враховує, що обвинувачена  ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судима, має на утриманні двох малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ІНФОРМАЦІЯ_3 , має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, спосіб життя, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченої до вчиненого, а саме наявність у неї розуміння неприйнятності вчинених нею дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 309 КК України у виді пробаційного нагляду.
Слід зазначити, що оскільки обвинувачена ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована, а матеріали кримінального провадження не містять відомостей про наявність у останньої джерела постійного заробітку, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для призначення їй покарання у вигляді штрафу або виправних робіт. Також, суд враховує, що обвинувачена має на утриманні двох малолітніх дітей: 18.12.2021 р.н., та ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про позбавлення обвинуваченої батьківських прав відносно яких до суду не надходили, а тому суд позбавлений можливості призначити їй покарання у виді обмеження волі.
Крім того, суд призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , вважає за необхідне застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України із урахуванням вироку Київського апеляційного суду від 19.06.2026 року, призначивши покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень). 
Підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченої, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень) як нею самою так і іншими особами.
Дане остаточне покарання (позбавлення волі), визначене  ОСОБА_3 на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Київського апеляційного суду від 19.06.2026 року за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України, остаточно визначити  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 2 (двох) років 30 (тридцяти) днів позбавлення волі.
Строк відбуття покарання  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту її взяття під варту для відбування покарання, а саме з 19.06.2026 року.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Стягнути з  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-26/10225-НЗПРАП від 04.03.2026 року в сумі 3 565 гривень 60 копійок;
Речові докази у кримінальному провадженні:
- оптичний носій інформації (DVD-R диск «hp» 4.7 gb. 120 min), який упакований до білого паперового конверту, який опечатано печаткою «Для пакетів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві» з підписом дізнавача та приєднаний до матеріалів кримінального провадження - зберігати в матеріалах наглядового провадження прокурора;
- кристалоподібну речовину білого кольору, що містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, масою 0,332 г., що після проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів разом із первинним упакуванням поміщено до поліетиленового спец. пакету № 6618044, передану в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, згідно квитанції №025594 - знищити. 
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а засудженій яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання. 

Суддя