Провадження № 3/742/851/26 
Єдиний унікальний № 742/4196/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого судді  Павлова В.Г.,
при секретарі судового засідання   Рубан Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Прилуцького РВП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце роботи – ДСНС НОМЕР_1 ДПРЧ, командир відділення; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173^-2 КУпАП

за участі сторін:
особа, яка притягається до 
адміністративної відповідальності ОСОБА_1 

УСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 047193, 20.07.2026 р. близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї доньки ОСОБА_2 , а саме: виражався нецензурною лайкою та вдарив футболкою по обличчю останню, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю дитини та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.173^-2 КУпАП.
У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 заперечував факт учинення умисного насильства стосовно доньки та пояснив, що виклик працівників поліції був зумовлений емоційно збудженим станом його дружини, у зв`язку з чим побутовий конфлікт не мав характеру насильницьких дій стосовно дитини.
Потерпіла - донька ОСОБА_2 , а також дружина ОСОБА_3 в судовому засіданні спростували факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, заперечили факт застосування протиправних дій чи заподіяння будь-якої шкоди та повідомили про відсутність будь-яких претензій до нього.
До матеріалів справи долучено позитивні характеристики стосовно ОСОБА_1 від Комітету самоорганізації населення № 5 Плискунівського мікрорайону м. Прилуки від 03.08.2026 р. № 024/5-09-188 та від Дідовецького старостинського округу № 2 Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району від 04.08.2026 № 289. Згідно з наданими документами, ОСОБА_1 працює командиром відділення 12 ДПРЧ (м. Прилуки), за місцем проживання зарекомендував себе виключно з позитивного боку, є добрим батьком для своїх дітей, спиртними напоями не зловживає, користується повагою серед односельців, скарг та заяв щодо його поведінки від жителів громади не надходило.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.280 КУпАП під час розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також чи підтверджуються ці обставини належними, допустимими та достатніми доказами.
Частиною 2 ст. 173^-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за умисне вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, передбачених частиною першою цієї статті, щодо малолітньої чи неповнолітньої особи, внаслідок яких була або могла бути завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого.
Отже, для наявності складу цього адміністративного правопорушення необхідним є встановлення сукупності всіх його обов`язкових ознак, а саме: факту вчинення діяння фізичного чи психологічного характеру, умисної форми вини, спрямованості таких дій щодо малолітньої чи неповнолітньої особи, а також того, що внаслідок таких дій була або могла бути завдана шкода фізичному чи психічному здоров`ю потерпілої особи. Відсутність хоча б однієї із зазначених ознак виключає наявність складу адміністративного правопорушення.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що органом поліції не доведено наявність у діях ОСОБА_1 усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення.
По-перше, судом встановлено істотні суперечності у доказах, покладених в основу складеного протоколу про адміністративне правопорушення. Так, первинні письмові пояснення ОСОБА_3 не узгоджуються із фабулою адміністративного правопорушення, викладеною у протоколі серії ВАВ № 047193. Зокрема, у письмових поясненнях зазначено про нанесення удару кулаком по плечу через футболку, тоді як у протоколі йдеться про висловлювання нецензурною лайкою та нанесення удару футболкою по обличчю малолітньої дитини. Такі розбіжності стосуються безпосередньо об`єктивної сторони інкримінованого правопорушення та ставлять під сумнів достовірність фактичних даних, покладених органом поліції в основу обвинувачення.
По-друге, допитана у судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що на момент надання первинних письмових пояснень перебувала у збудженому психоемоційному стані після сімейного конфлікту, у зв`язку із чим не могла повною мірою об`єктивно та послідовно викласти всі обставини події. За її словами, окремі формулювання письмових пояснень були викладені нею у тому вигляді, який пропонувався працівниками поліції. 
Суд не надає оцінки правомірності дій працівників поліції, а враховує зазначені пояснення виключно при оцінці доказів у їх сукупності. У судовому засіданні ОСОБА_3 категорично заперечила факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо доньки та підтвердила відсутність будь-якої шкоди фізичному чи психічному здоров`ю дитини.
По-третє, потерпіла ОСОБА_2 , безпосередньо допитана судом, також спростувала викладені у протоколі обставини, підтвердила відсутність застосування до неї фізичного чи психологічного насильства з боку батька та повідомила, що будь-яких негативних наслідків для її фізичного чи психічного здоров`я не настало. Показання ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_2 , надані безпосередньо у судовому засіданні, є послідовними, взаємоузгодженими між собою та узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 .
По-четверте, крім протоколу про адміністративне правопорушення та первинних письмових пояснень, матеріали справи не містять інших належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження викладених у протоколі обставин. Зокрема, відсутні медичні документи, висновки спеціалістів, показання незалежних свідків, технічні засоби фіксації чи інші об`єктивні дані, які б підтверджували факт умисного вчинення домашнього насильства саме у тому вигляді, як це відображено у протоколі. За таких обставин доказова база не є достатньою для висновку про винуватість особи.
По-п`яте, долучені до матеріалів справи характеристики Комітету самоорганізації населення № 5 Плискунівського мікрорайону м. Прилуки та Дідовецького старостинського округу № 2 Сухополов`янської сільської ради самі по собі не є доказом невинуватості особи, однак підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами. Вони свідчать про те, що ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, є добрим батьком, не зловживає спиртними напоями, користується повагою серед жителів громади, а скарг щодо його поведінки не надходило, що не суперечить встановленим судом обставинам.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Зазначений конституційний принцип поширюється і на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Оцінивши всі досліджені докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що органом поліції не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявність у діях ОСОБА_1 усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173^-2 КУпАП. Наявні у справі докази є суперечливими, не підтверджують поза розумним сумнівом факту умисного вчинення домашнього насильства щодо неповнолітньої особи та не свідчать про заподіяння чи реальну можливість заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю дитини.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення не знайшла свого належного підтвердження під час судового розгляду, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173^-2 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ч.2 ст.173-2, п.1 ст.247, ст.ст.283,284 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173^-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: В. Г. Павлов