Справа № 127/24492/26 
Провадження № 3/127/4896/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 липня 2026 року | м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 122-4 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 711966 від 06.07.2026: «25.06.2026 о 16:30 год у місті Вінниці, вулиця Євгена Пікуса, 1-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes д.н.з. НОМЕР_2 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, під час руху заднім ходом не переконалася що це буде безпечним, не дотрималася безпечного бокового інтервалу з припаркованим автомобілем Opel д.н.з. НОМЕР_3 , допустила наїзд на нього, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого самовільно залишила місце пригоди до якої була причетна, чим порушила п. 2.10 (а) ПДР».
У судове засідання  ОСОБА_2  з`явилась, свою причетність до ДТП не заперечувала, однак, вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП не визнала, пояснивши, що зіткнення не відчула, звуку удару не було пошкодження автомобіля Opel д.н.з. НОМЕР_3 виявились не значними, шкоду потерпілому відшкодувала.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП зважаючи на наступне.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано копію схеми місця ДТП, копію письмових пояснень ОСОБА_3 від 26.06.2026, розписку потерпілого про відшкодування завданої йому ДТП шкоди, копію рапорту поліцейського та копію протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1  за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 711960 від 06.07.2026 року за статтею 124 КУпАП, 25.06.2026 о 16:30 год у місті Вінниці, вулиця Євгена Пікуса, 1-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes д.н.з. НОМЕР_2 не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, під час руху заднім ходом не переконалася що це буде безпечним, не дотрималася безпечного бокового інтервалу з припаркованим автомобілем Opel д.н.з. НОМЕР_3 , допустила наїзд на нього, від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. 13.1, п.10.9, п.2.3(б), п. 10.1 ПДР.
Відповідно до статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Вище вказана норма пов`язує настання відповідальності із порушенням конкретних Правил дорожнього руху. Вимога про зупинку передбачена п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю умисної форми вини.
Із пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що вона дійсно не мала умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, так як вона, не помітила, що стала учасником ДТП. Пошкодження виявилось незначним (лакофарбове покриття, відбивач заднього бампера), тому вона об`єктивно могла не помітити факт вчинення ДТП. Про свою причетність до ДТП дізналась пізніше.
Характер незначних пошкоджень дають суду підстави для обґрунтованих сумнівів в тому, що водій  ОСОБА_1 усвідомлювала свою причетність до ДТП.
З усього вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не усвідомлювала свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, тобто в неї не було умислу на залишення місця ДТП.
Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.
Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Зважаючи на вказане суд дійшов висновку, що наданими матеріалами не доведено наявність складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП в діях ОСОБА_1 , а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі необхідно закрити.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 122-4, ст.ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності – закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: