Єдиний унікальний номер судової справи 462/3316/26
Номер провадження 1-кп/462/422/26

ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді       ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання    ОСОБА_2 ,
прокурора       ОСОБА_3 ,
обвинуваченого       ОСОБА_4 ,
потерпілого        ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026141390000141 від 25.02.2026 року відносно:

ОСОБА_4 (далі – ОСОБА_4 ),  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, передбаченого ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі – КК України),

встановив:

І. Рух справи в суді
16.04.2026 року (вх. № 9918) з Франківської окружної прокуратури у Залізничний районний суд м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026141390000141 від 25.02.2026 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України до якого долучено реєстр матеріалів досудового розслідування, розписку про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, оптичний диск (а.с. 1, 2-6, 7-9, 10, 11, 12).
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2026 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю – ОСОБА_1 (а.с. 13).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.04.2026 року справу призначено до підготовчого судового розгляду (а.с. 14).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.04.2026 року клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області – ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 12026141390000141 від 25.02.2026 року про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України – задоволено. Постановлено продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби (нічний час) із забороною залишати місце проживання за адресою:  АДРЕСА_2 строком на два місяці (а.с. 27-29).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.04.2026 року кримінальне провадження призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 30).

ІІ. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

2.1. Щодо обставин кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 289 КК України
ОСОБА_4 , 22.02.2026 року, близько 09 год. 30 хв. перебуваючи неподалік «Руднівського кладовища», зі сторони вул. Бічної Романа Шухевича у м. Львів-Рудно, за координатами 49.8317008, 23.8934891, побачив припаркований автомобіль марки «ВАЗ 2107», 1987 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом.
22.02.2026 року, близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», 1987 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вартістю 32 020 грн. 00 коп., який зареєстрований на ОСОБА_7 та який фактично належить ОСОБА_5 , попередньо ввівши в оману ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не повідомляючи останніх про свій злочинний умисел, разом з ними на автомобілі марки «ВАЗ 2102», 1985 року випуску, зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , який зареєстрований на ОСОБА_10 та який фактично належить ОСОБА_4 , приїхали до «Руднівського кладовища» зі сторони вул. Бічної Романа Шухевича у м. Львів-Рудно, за координатами 49.8317008, 23.8934891. 
У подальшому ОСОБА_4 розуміючи неправомірність своїх діянь та не маючи дозволу власника автомобіля на право керування та розпорядження транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», 1987 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення, таємно, скориставшись тим, що замок водійських дверей був відчинений, проник до салону транспортного засобу. 
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 під вигаданим приводом, що даний автомобіль належить йому, запропонував ОСОБА_8 відбуксирувати транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , до себе на подвір`я приватного будинку, що за адресою: м. Львів-Рудно вул. Наливайка, 5, на що останній погодився. 
ОСОБА_8 , будучи переконаним, що власником транспортного засобу марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік «Руднівського кладовища» зі сторони вул. Бічної Романа Шухевича у м. Львів-Рудно, за координатами 49.8317008, 23.8934891, разом з ОСОБА_4 , який за допомогою буксирувального тросу приєднав автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 до транспортного засобу марки «ВАЗ 2102», державний номерний знак НОМЕР_3 . В подальшому ОСОБА_4 сів за кермо транспортного засобу марки «ВАЗ 2102», державний номерний знак НОМЕР_3 , яким почав буксирувати транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_8 , відбуксирувавши його на подвір`я приватного будинку, що за адресою: м. Львів-Рудно вул. Наливайка, 5, чим ОСОБА_4 , незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 32 020 грн. 00 коп. 

2.2. Правова кваліфікація кримінального правопорушення
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

ІІІ. Позиція сторін кримінального провадження та учасників судового провадження

3.1. Щодо позиції обвинуваченого
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав суду пояснення, свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 289 КК України визнав повністю та не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті.
Надав показання, які за змістом відповідають обставинам, викладеним у розділі ІІ цього вироку. У вчиненому щиро розкаявся, надав запевнення щодо недопущення подібної протиправної поведінки надалі та просив суд суворо його не карати.
Судом було встановлено, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції.

3.2. Щодо позиції сторони обвинувачення
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні наполягала на вказаній кваліфікації дій обвинуваченого, просила суд визнати його винним у просив суд визнати його винним у незаконному заволодінню транспортним засобом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити покарання у межах санкції вказаної частини статті. 

3.3. Щодо позиції потерпілої сторони
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що протиправними діями обвинуваченого йому заподіяно матеріальну шкоду, яка на момент судового розгляду відшкодована лише частково. Визначення міри покарання ОСОБА_4 залишив на розсуд суду, просив ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства та врахувати стан відшкодування збитків.

IV. Позиція суду
Суд враховує, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України), суд провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою, обмежившись лише допитом обвинуваченого.

V. Мотиви суду, оцінка та висновки
Дії ОСОБА_4  правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. 
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.
Так, показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.
Таким чином, вина обвинуваченого  ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження, обвинуваченим не оспорюються.

VІ. Призначення покарання

6.1. Загальні положення
Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що таке є важливим етапом кримінальної відповідальності та здійснюється виключно щодо особи, яка визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідає принципу Nullum crimen, nulla poena sine lege («Немає злочину, немає покарання без закону»). Покарання має особистий і індивідуалізований характер, оскільки його застосування передбачає врахування обставин справи та особистості винного, що узгоджується з принципом Poena personalis est («Покарання є особистим»). Воно є завершальним етапом кримінального процесу, і його призначення здійснюється судом відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, в якій визначено порядок прийняття рішення щодо покарання, з урахуванням правової оцінки діяння та особи обвинуваченого. Призначене покарання повинно відповідати вимогам законності, обґрунтованості, справедливості і бути необхідним, що відповідає принципу Fiat iustitia, ruat caelum («Нехай здійсниться правосуддя, хоч би впало небо»). Справедливість, як основний принцип призначення покарання, є базовою засадою правопорядку та критерієм довіри суспільства до правосуддя, що відображається у принципі Iustitia fundamentum regnorum («Справедливість – основа держав»). Покарання, як засіб досягнення справедливості, має не лише каральний, а й превентивний характер, оскільки воно сприяє запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, що відповідає принципу Poena non est ultio, sed cautio («Покарання – це не помста, а застереження»), і спрямоване на попередження злочинних діянь як самого засудженого, так і інших осіб.
Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань кримінального кодексу України, як правового забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.
Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Також, суд враховує, зокрема: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення; особу винного, його вік, сімейний, матеріальний стан, а також стан здоров`я; роль у скоєнні кримінального правопорушення та поведінку до і після вчинення такого; наявність обставини, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання.

6.2. Щодо обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання
Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

6.3. Щодо обставин призначення основного покарання
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України).
Відповідно до ст. 65 КК України, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий (а.с. 51), не перебуває на обліку у наркологічному диспансері (а.с. 52), не перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері (а.с. 53), а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, класифікацію за ст. 12 КК України (яке відноситься до категорії тяжкого злочину), особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправних дій, також те, що останній визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному.
За таких обставин, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі.
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

6.4. Щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням
Згідно ст. 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Виходячи з усіх обставин справи, наслідків вчиненого кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції її від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд переконаний, що за викладених обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

VІI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

7.1. Щодо запобіжного заходу
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби (нічний час) з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. обраний обвинуваченому ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/4673/25 від 02.03.2026 року (та продовжений ухвалою Залізничного районного суду м. Львова № 462/3316/26 від 23.04.2026 року закінчився 23.06.2026 року (а.с. 27-29).
Клопотань щодо обрання запобіжного заходу стороною обвинувачення не заявлено.
Суд, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, дійшов переконання про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили.

7.2. Щодо процесуальних витрат
Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні становлять 2 674 грн. 20 коп., які відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави, зокрема:
-2 674 грн. 20 коп. витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/114-26/6183-АВ від 08.04.2026 року (а.с. 36).

7.3. Щодо арешту майна
Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалами слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/1635/26 від 26.02.2026 року було накладено арешт на речові докази, а згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Спеціальна конфіскація не застосовується.
Підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру відсутні.
Підстави для виплати винагороди викривачу відсутні.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд -

ухвалив:

1.  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) років.

2. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) роки.

3. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

4. Стягнути з ОСОБА_4  на користь держави судові витрати у сумі – 2 674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 20 коп. за результатами проведення експертиз.

5. Скасувати арешти майна, накладені ухвалами слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова № 462/1635/26 від 26.02.2026 року, а саме на:
- трос із карабіном, державні номерні знаки 117-65 ТВ в кількості 2 штуки, болгарку марки «Bosch» модель «GWS 20-230», газовий котел без корпуса марки «Vaillant 086HD11», cвідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на «ВАЗ 2102» та один ключ до автомобіля «ВАЗ 2102», автомобіль марки «ВАЗ 2102», державний номерний знак НОМЕР_3 , частини автомобіля марки «ВАЗ 2107» кузов № НОМЕР_2 , які було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: м. Львів-Рудне, вул. Наливайка, 5;
- металевий предмет білого кольору, візуально схожого на дах автомобіля; металевий предмет білого кольору, візуально схожого на капот автомобіля; металевий предмет білого кольору, візуально схожого на задню ліву частину автомобіля; металевий предмет білого кольору, візуально схожого на задню праву частину автомобіля; металевий предмет білого кольору, візуально схожого на багажник автомобіля, які було опечатано та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих засобів у м. Львів вул. Конюшинна, 13;
- зв`язку ключів, в кількості семи штук від автомобіля марки «ВАЗ 2107», які поміщено у спец. пакет № NPU 5080933; довіреність НТВ 086141 від 15.06.2024 року на одному аркуші, яку поміщено у спец. пакет № PSP 2210736 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ ВАЗ 2107, 1987 року випуску, білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 , виданого 09.12.1999 року Львівським МРЕВ, яке поміщено у спец пакет NPU 5080932.

6. Речові докази у кримінальному провадженні:
- компакт-диск «CD-R» 700 MB на якому знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження в межах ІС «Безпечна Львівщина» за 22.02.2026 року (а.с. 33) – залишити у матеріалах кримінального провадження;
- компакт-диск «DVD-R» 4, 7 GB на якому знаходяться відеозаписи з камер відеоспостереження в період часу з 17 год. 15 хв. по 17 год. 55 хв. 24.02.2026 року з фасаду будинку № 3-В, що за адресою: м. Львів-Рудне, вул. Володимира Великого (а.с. 34) – залишити у матеріалах кримінального провадження;
- металевий предмет білого кольору, візуально схожого на дах автомобіля; металевий предмет білого кольору, візуально схожого на капот автомобіля; металевий предмет білого кольору, візуально схожого на задню ліву частину автомобіля; металевий предмет білого кольору, візуально схожого на задню праву частину автомобіля; металевий предмет білого кольору, візуально схожого на багажник автомобіля (а.с. 41) – повернути законному власнику;
- трос із карабіном, державні номерні знаки 117-65 ТВ в кількості 2 штуки, болгарка марки «Bosch» модель «GWS 20-230», газовий котел без корпуса марки «Vaillant 086HD11», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на «ВАЗ 2102», один ключ до автомобіля «ВАЗ 2102», автомобіль марки «ВАЗ 2102», державний номерний знак НОМЕР_5 та частини автомобіля марки «ВАЗ 2107» кузов № НОМЕР_6 (а.с. 42) – повернути законному власнику;
- зв?язку ключів, в кількості семи штук від автомобіля «ВАЗ 2107», які поміщено у спец. пакет № NPU 5080933; довіреність НТВ 086141 від 15.06.2024 року на одному аркуші, яку поміщено у спец. пакет № PSP 2210736 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ ВАЗ 2107, 1987 року випуску, білого кольору, державні номерні знаки НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 , виданого 09.12.1999 року Львівським МРЕВ, яке поміщено у спец пакет NPU 5080932 (а.с. 45-46) – повернути законному власнику.

7. Порядок оскарження вироку, набрання законної сили та отримання копії вироку
Вирок не може бути оскаржений у апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. 
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
З текстом судового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Вирок суду виготовлений та підписаний суддею у нарадчій кімнаті 07.07.2026 року.

Суддя/підпис/      
Згідно з оригіналом.
Суддя:         ОСОБА_1