Справа № 753/1992/26 
Провадження № 2/752/11883/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

09.09.2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Данілової Т.М.
з участю секретаря Веселовської А.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - позивач, Товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 8787569 від 09.03.2023 у розмірі 20 125,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 14 625,00 грн - заборгованість за відсотками, 500,00 грн - заборгованість за комісією за видачу кредиту, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 09.03.2023 між ТОВ «Мілоан» (далі - первісний кредитор) та відповідачем у електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 8787569, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 5 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених договором. Договір підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором після проходження реєстрації в особистому кабінеті та електронної ідентифікації. Кредитні кошти перераховано відповідачу на банківську картку, зазначену ним в особистому кабінеті, що підтверджується платіжним дорученням.
Позивач зазначив, що 26.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги, зокрема до відповідача, за вказаним кредитним договором. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, кредитні кошти, проценти та комісію не сплатив, унаслідок чого утворилася заборгованість у заявленому розмірі, що підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення, випискою з особового рахунку та розрахунком заборгованості. Позивач також зазначив, що надсилав відповідачу претензію № 22832861/2416 від 04.11.2025 про погашення заборгованості, яка залишена без виконання.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн, посилаючись на договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений з Адвокатським об`єднанням «Апологет», акт наданих послуг № Д/9268 від 12.11.2025 та детальний опис наданих послуг загальним обсягом 6 годин 30 хвилин.
Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 25 лютого 2026 року дана цивільна справа передана до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, з урахуванням малозначності спору в розумінні частини шостої статті 19 ЦПК України, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою його реєстрації, що підтверджується матеріалами справи.
У встановлений судом строк відзив на позовну заяву, заперечення проти позову або будь-які інші клопотання від відповідача до суду не надійшли. Відомостей про поважність причин неподання відзиву відповідачем суду не повідомлено.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Судом встановлено, що 09.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 8787569, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 5 000,00 грн. Договір укладено в електронній формі: відповідач зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі первісного кредитора, пройшов електронну ідентифікацію, ознайомився із запропонованим проєктом договору та підписав його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим на його номер мобільного телефону. Такий спосіб укладення договору відповідає вимогам статей 6, 7, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та статей 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Кредитні кошти перераховано на банківську картку, зареєстровану відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується платіжним дорученням. Доказів на спростування факту укладення договору чи факту отримання кредитних коштів відповідачем суду не подано.
Судом також встановлено, що 26.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, за яким позивач набув права грошової вимоги до боржників первісного кредитора, включаючи відповідача, за кредитним договором № 8787569 від 09.03.2023, що підтверджується копією договору відступлення, витягом з реєстру боржників та актом приймання-передачі реєстру боржників. Відповідно до статті 512, частини першої статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За таких обставин суд вважає встановленим факт набуття позивачем права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та в установлений строк, а відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених його змістом умов.
Щодо вимог про стягнення суми кредиту (5 000,00 грн) та процентів за користування кредитом (14 625,00 грн) суд зазначає, що ці суми підтверджені наданими позивачем відомістю про щоденні нарахування та погашення, випискою з особового рахунку та розрахунком заборгованості, які містять деталізацію нарахувань за кредитним договором. Відповідач доказів погашення заборгованості (повністю або в частині), а також доказів на спростування наданого позивачем розрахунку суду не подав. За таких обставин суд вважає позовні вимоги в цій частині доведеними та такими, що ґрунтуються на законі, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Суд вважає, що звертаючись до суду із позовною заявою, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» безпідставно та необґрунтовано заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по прострочених платежах за комісією у розмірі 500,00 грн.
Так, закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
За ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 вказано, що «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Враховуючи, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не зазначило та не надало доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні кредитного договору, відтак, положення пункту паспорту споживчого кредиту щодо обов`язку позичальника сплачувати за обслуговування/надання кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено в частині 19 625,00 грн з заявлених 20 125,00 грн (97,52 % ціни позову), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір пропорційно задоволеній частині вимог у розмірі 2 362,22 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких, згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. На підтвердження понесених витрат позивач надав договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, акт наданих послуг № Д/9268 від 12.11.2025 та детальний опис наданих послуг, з якого вбачається, що представником позивача надано послуги загальним обсягом 6 год 30 хв вартістю 8 000,00 грн.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на надання послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Оцінюючи подані докази за цими критеріями, суд враховує, що справа є типовою справою про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту за позовом фінансової компанії - нового кредитора за договором відступлення права вимоги, правова та доказова база якої є стандартною та застосовується позивачем (в особі того самого представника) у переважній більшості аналогічних справ, а частину вимог (щодо комісії) визнано недоведеною. Суд також враховує, що відповідно до умов самого договору про надання правової допомоги розмір гонорару визначено у вигляді фіксованої суми, яка не залежить від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, що не узгоджується з вимогою співмірності, встановленою частиною четвертою статті 137 ЦПК України, і потребує самостійної оцінки судом розумності заявленого розміру витрат.
З огляду на викладене, а також керуючись критеріями реальності та розумності судових витрат, сформульованими, зокрема, в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, суд дійшов висновку, що розумним, справедливим та співмірним із фактичним обсягом і результатом виконаної представником позивача роботи є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 81, 512, 514, 526, 527, 530, 610, 626, 627, 628, 629, 638, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79029 м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-й поверх) заборгованість за договором про споживчий кредит № 8787569 від 09.03.2023 у розмірі 19 625 грн 00 коп., яка складається з: 5 000,00 грн - заборгованості за сумою кредиту; 14 625,00 грн - заборгованості за процентами, а також судовий збір у розмірі 2 362 грн 22 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн 00 коп.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя