Справа № 583/4308/26
2/583/2157/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Савєльєвої А.І.,
за участю секретаря Доценко Т.Г.,
розглянувши в залі суду м. Охтирка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання,
в с т а н о в и в :
20.08.2026 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , згідно з яким просить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, до закінчення навчання донькою, але не більше як до досягнення нею 23 років.
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою та навчається в Полтавському університеті економіки і торгівлі на денній формі навчання на контрактній основі. У зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги. Витрати пов`язані, зокрема, з оплатою навчання, проживанням, харчуванням, проїздом, придбанням навчальних матеріалів. Відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати доньці матеріальну допомогу, оскільки на даний час працевлаштований, працює в Полтавському тампонажному управлінні АТ «Укрнафта», має стабільний дохід, інших дітей на утриманні не має. Разом з тим, добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв`язку з викладеним просить позов задовольнити.
Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 серпня 2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою «вручено особисто», відзиву на позовну заяву не подав, із заявами/клопотаннями до суду не звертався.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04).
Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства"дитинство - період розвитку людини до досягнення повноліття. Тобто до 18 років особа вважається такою, що в силу свого віку та не до кінця сформованого світосприйняття не здатна, зокрема і без шкоди самій собі, реалізовувати права і свободи, у зв`язку із чим потребує патронату.
У той же час для вступу в доросле та самостійне життя необхідна певна соціальна адаптація, складовою якої є право на отримання спеціальної чи вищої освіти для подальшого працевлаштування. Реалізація права на освіту не є обов`язком, проте якщо особа до повноліття чи з настанням повноліття почала навчання на денній формі навчання, це значно обмежує її у можливостях на отримання доходів, які мають забезпечити покриття її необхідних побутових витрат.
Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. 
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач ОСОБА_1 (мати) та відповідач ОСОБА_2 (батько), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).
Рішенням Охтирської міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2019 року в справі № 583/2180/19 (провадження № 2/583/664/19) розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Рішення набрало законної сили 16.07.2019 (а.с. 11).
Станом на дату звернення позивача ОСОБА_1 до суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття та навчається в Полтавському університеті економіки і торгівлі на денній формі навчання на контрактній основі (дата початку навчання 01.09.2025, дата закінчення навчання 30.06.2029, наказ про зарахування № 244-С від 26.08.2025), що підтверджується довідкою від 07.08.2026 № 17-25/665, виданою директором Навчально-наукового інституту Денної освіти Полтавського університету економіки і торгівлі (а.с. 15).
Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги № 162025000354/о, укладеного між Полтавським університетом економіки і торгівлі та ОСОБА_1 , вартість навчання ОСОБА_3 становить: 1 семестр (01.09.2025 - 28.02.2026) - 14950,00 грн; 2 семестр (01.03.2026 - 31.08.2026) - 14950,00 грн; 3 семестр (01.09.2026 - 28.02.2027) - 14950,00 грн; 4 семестр (01.03.2027 - 31.08.2027) - 14950,00 грн; 5 семестр (01.09.2027 - 29.02.2028) - 14950,00 грн; 6 семестр (01.03.2028 - 31.08.2028) - 14950,00 грн; 7 семестр (01.09.2028 - 31.01.2029) - 14950,00 грн; 8 семестр (01.02.2029 - 30.06.2029) - 14950,00 грн. Кошти за освітню послугу сплачуються на умовах попередньої оплати за кожен семестр не пізніше, ніж за 15 календарних днів до його початку, у сумі 14950,00 грн (а.с. 16-23).
Згідно з додатковою угодою від 02.06.2026 до договору про надання платної освітньої послуги № 162025000354/о, укладеної між Полтавським університетом економіки і торгівлі та ОСОБА_1 , вартість освітньої послуги підвищилася на 8,0%, починаючи з 01 вересня 2026 року і становить за один навчальний рік 32292,00 грн. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 126776,00 грн (а.с. 24).
Як вбачається з наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій, позивач ОСОБА_1 регулярно сплачує за навчання доньки ОСОБА_3 грошові кошти у відповідності до вищевказаних договору про надання платної освітньої послуги № 162025000354/о та додаткової угоди до нього від 02.06.2026 (а.с. 12-14).
У зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, оскільки форма навчання денна, через денну форму навчання вона не може влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, жодних доходів не отримує, у неї відсутні власні кошти на навчання та проживання, забезпечення себе продуктами харчування та речами. Крім того, ОСОБА_3 навчається на контрактній основі, навчання посеместрово оплачує її мати ОСОБА_1 . 
Разом з тим, позивачем не надано доказів понесення інших витрат, окрім посеместрової оплати за навчання доньки ОСОБА_3 на контрактній основі. Крім того, позивач не надає інформації про своє матеріальне становище.
Позивач ОСОБА_1 стверджує, що відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати доньці ОСОБА_3 матеріальну допомогу, оскільки на даний час працевлаштований, працює в Полтавському тампонажному управлінні АТ «Укрнафта», має стабільний дохід, інших дітей на утриманні не має. Однак, добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначені відомості відповідачем не спростовано.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до змісту ч.2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітніх дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
Враховуючи ту обставину, що повнолітня ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання на контрактній основі, через денну форму навчання ніде не працює, власного доходу не має та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, з урахуванням необхідності здійснення нею грошових витрат на оплату харчування, одяг, придбання навчального приладдя, оплату за навчання, з огляду на ненадання позивачем належних доказів на підтвердження свого матеріального становища та здатності утримувати дитину, а також доказів здійснення інших витрат на навчання, окрім посеметрової оплати за навчання на контрактній основі, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача щомісяця на весь період навчання дитини, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.
На думку суду, такий розмір аліментів буде розумним, достатнім, справедливим і відповідатиме інтересам повнолітньої доньки, яка навчається, при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 2 статті 133 ЦПК України).
Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства (частина 8 статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Враховуючи задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
На підставі викладеного, ст. ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :
 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання – задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 20.08.2026, до закінчення навчання донькою ОСОБА_3 , але не довше, ніж до досягнення нею 23 років.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя        А.І.Савєльєва