ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2026 року	справа № 380/11/26	

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Крутько О.В., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України, Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити дії 

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства охорони здоров`я України (далі МОЗ України, відповідач 1), Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (далі Інститут, відповідач 2), в якому просить: 
визнати протиправними дії (бездіяльність) Державної установи “Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України”, що полягають у неналежному розгляді скарги № 815 від 30.09.2025 року та повторної скарги (заяви) без номера від 17.10.2025 року щодо порушення вимог законодавства головним судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз ДУ “Інститут судової психіатрії МОЗ України” ОСОБА_2 та вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності;
зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України у належний спосіб розглянути скаргу № 815 від 30.09.2025 та повторну скаргу (заяву) без номера від 17.10.2025 відповідно до вимог законодавства.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що головним судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», ОСОБА_2 при проведенні амбулаторної судово-медичної експертизи, результати якої наведені у висновку № 872 від 10.07.2024 р., залишено поза увагою вихідні дані, що скеровані дізнавачем для здійснення такої, допущено низку порушень Порядку проведення судово-психіатричної експертизи затвердженого наказом № 865 від 08.05.18 р., внаслідок чого в діях даного експерта є ознаки дисциплінарного правопорушення, що є підставою для проведення службового розслідування, відкриття дисциплінарного провадження з подальшим притягненням останнього до встановленої законом відповідальності. 
Позивач наголошує, що відповідь, надана листом від 20.11.2025 № 05/10/1327 ДУ «ІСП МОЗ України» ґрунтується виключно на додаткових поясненнях самого головного судово-психіатричного експерта Львівської філії судових експертиз Інституту Андрія Маланчука, без проведення будь-якої незалежної перевірки обставин, викладених у скарзі, що суперечить вимогам об`єктивності та не може вважатися належним розглядом. 
Позивач вважає, що вищевказані скарги стосувалася дисциплінарних проступків, тому у відповідачів був обов`язок провести службове розслідування, якщо викладені факти могли підтверджувати порушення Закону України «Про судову експертизу». Натомість службове розслідування не проводилося, що підтверджує неналежність розгляду скарг.
Позивач стверджує, що Міністерство охорони здоров`я України та Державна установа «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» допустили протиправну та безпідставну бездіяльність, оскільки належним чином не розглянули скаргу № 815 від 30.09.2025 року та повторну скаргу (заяву) без номера від 17.10.2025 року. У результаті таких дій (бездіяльності) права ОСОБА_3 були порушені: службове розслідування не проведено, а судового експерта ОСОБА_2 не притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення ним дисциплінарних проступків, передбачених п. 1 та п. 11 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про судову експертизу».
Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, вказав, що Департамент медичних послуг Міністерства охорони здоров`я України надіслав Інституту листом від 30.10.2025 № А/25-04/590/48-25, для розгляду скаргу адвоката Стеця Р.Я. від 30.09.2025 № 815, що діє в інтересах ОСОБА_4 , просив розглянути її та про результати розгляду поінформувати адвоката у встановлений законодавством строк. Інститутом, за результатами розгляду отриманої скарги та з приводу викладених у скарзі питань у межах своєї компетенції, 13.10.2025 була надана відповідь № 01/10/1202.
Відносно висновку експертного дослідження, проведеного судово-медичними експертами «Центру судово-медичних послуг «МіБі-Лекс» від 26.12.2024 року, відповідач 2 вказав, що експертну оцінку матеріалів проводили експерти в галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які не є фахівцями в галузі судово-психіатричної експертизи, клінічної психіатрії чи психології. Наведені у висновку судово-медичного експертного дослідження міркування ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з приводу клінічних ознак, формування та перебігу розладу психіки і поведінки, а саме ПТСР виходять за межі їх компетенції як спеціалістів. Таким чином, зроблені судово-медичними експертами висновки, що стосуються виключно компетенції судової психіатрії виходять за межі їх спеціальних знань, складені в порушення ст. 101 КПК України й не можуть розглядатися як доказові та об`єктивні. З урахуванням вище викладеного керівництво Інституту прийшло до висновку про відсутність порушення процедури під час складання висновку судово-психіатричної експертизи № 872 від 10.07.2024 головним судово-психіатричним експертом Інституту ОСОБА_2 та відповідно підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. 
Відповідач 2 вказує, що скарга позивача розглянута в строк та в межах повноважень. 28.10.2025 відповідачем 2 була надана повторна відповідь адвокату Ростиславу Стецю на його заяву від 17.10.2025 б/н, отриманої відповідачем 2 28.10.2025 (від МОЗ отримана 13.11.2025 листом № А/25-04/622/48-25), поданої в інтересах ОСОБА_4 , яка діє як законний представник та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , просили вказати який саме пункт частини третьої статті 14 Закону був порушений головним судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз Інституту Маланчуком А.З., надавши відповідні докази даного порушення. На відповідь адвоката Стеця Ростислава, поданої в інтересах ОСОБА_4 , яка діє як законний представник та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , від 11.11.2025, отримана як відповідь на лист Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 28.10.2025 № 05/10/1246, та в додаток до попередніх листів, якими заявника неодноразово повідомлялось про відсутність порушення процедури під час складання висновку судово-психіатричної експертизи № 872 від 10.07.2024 головним судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз Інституту Андрієм Маланчуком.
Відповідач 2 вважає, що підстав для притягнення головного судово-психіатричного експерта Львівської філії судових експертиз Інституту ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності немає. 
Також, відповідачем 2 на виконання вимог листа РУП № 2 ГУНП у Львівській області від 25.09.2025 № 308835-2025 проведено службове розслідування 07 жовтня 2025 року відносно судово-психіатричного експерта Львівської філії судових експертиз Маланчука А.З., про що складений відповідний акт. Наказом Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» «Про проведення службового розслідування» від 30 вересня 2025 року № 65 створено комісію у складі: голови комісії Ревенка Олександра Анатолійовича – заступника генерального директора з судової експертизи; Макієнко Світлани Олегівни - завідувача відділу оцінки та усунення корупційних ризиків, члена комісії; Сандуляка Петра Івановича завідувача відділу правового забезпечення; члена комісії (далі – Комісія), якою невідкладно проведено службове розслідування щодо складання висновку № 872 від 10.07.2024 судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз Інституту ОСОБА_2 , в межах кримінального провадження № 1224142370000294 від 24.05.2024 та можливого порушення ним процедури під час складання такого висновку. Комісія прийшла до висновку про відсутність порушення процедури під час складання висновку судово-психіатричної експертизи № 872 від 10.07.2024 головним судово-психіатричним експертом Інституту ОСОБА_2 та відповідно підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Результати службового розслідування направлені старшому дізнавачу сектору дізнання Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області, капітану поліції Н. Зубрицькому листом від 30.09.2025 № 08/04/1167. 
Відповідач 2 наполягає, що він в повній мірі та в межах наданих повноважень розглянув скарги позивача від 30.09.2025 № 815 та повторні скарги (заяви) без номера від 17.10.2025 щодо порушення вимог законодавства головним судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз ДУ “Інститут судової психіатрії МОЗ України” ОСОБА_2 та вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Відповідач 2 стверджує, що позивачем не доведений факт протиправності дій (бездіяльності) відповідача 2. Незгода із діями і прийнятим рішенням, результатом розгляду скарг та заяв відповідачем 2, не може свідчити та не свідчить про протиправність дій та бездіяльності так як відповідачем 2 вжиті всі заходи та прийнято рішення в межах повноважень.
Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву зазначив, що МОЗ, отримавши скаргу представника позивача, діяло в межах своїх повноважень та у спосіб, визначений законодавством, направивши скаргу та заяву представника позивача до Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» та повідомивши заявника про це. При цьому судово-психіатричний експерт, дії якого оскаржуються позивачем, здійснює професійну діяльність у складі Львівської філії судових експертиз, яка є структурним підрозділом Інституту. Таким чином, МОЗ України, після надходження звернень № 815 від 30 вересня 2025 року та від 17 жовтня 2025 року, вчинені дії, спрямовані на забезпечення їх розгляду по суті та отримання заявником відповіді від компетентного суб`єкта. Звернення не залишалися без реагування, були опрацьовані та передані для розгляду із відповідним інформуванням заявника. Відповідач 1 зауважує, що МОЗ здійснило необхідні організаційні дії для забезпечення розгляду порушених у скаргах питань.
Позивач у відповіді на відзив відповідача 2 на позовну заяву вказав, що у відповіді від 28.10.2025 Інститут фактично запропонував заявнику самостійно визначити, який саме пункт ст. 14 Закону України «Про судову експертизу» був порушений, та надати докази. Такий підхід суперечить ст. 19 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» та принципу належного урядування. Обов`язок повної перевірки обставин покладається саме на суб`єкта владних повноважень, а не на заявника. Міністерство охорони здоров`я України, як орган управління Інститутом, зобов`язане забезпечити належний розгляд скарг та контроль за діяльністю підпорядкованої установи. МОЗ обмежилось пересиланням звернення до Інституту без здійснення власної оцінки, що, на думку позивача, свідчить про бездіяльність та формальний підхід. Така поведінка не відповідає принципу ефективності державного управління та стандарту належного урядування. Позивач наполягає, що відзив відповідача 2 не спростовує викладених у позові фактичних обставин та не підтверджує належний і повний розгляд скарги. 
Позивач у відповіді на відзив відповідача 1 на позовну заяву вказав, що фактично скарги залишилися без належного реагування та обґрунтованих рішень по суті. МОЗ не надало доказів розгляду конкретних питань скарг, не вжило заходів щодо притягнення експерта ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності, хоча скарги містили обґрунтовані зауваження про порушення ним законодавства при проведенні експертизи. Скарги містили конкретні обставини можливих порушень (застосування неналежних методик, порушення процесуальних вимог, неналежне оформлення висновку тощо), які є достатньою підставою для проведення службової перевірки компетентним органом. Отже, здійснення МОЗ перевірки скарги з метою встановлення фактів порушення процедурних норм не є втручанням у зміст експертизи та не суперечить статті 343 Кримінального кодексу України. Посилання відповідача 1 на неможливість оцінювання діяльності експерта фактично підміняє поняття оцінки висновку по суті та дисциплінарного контролю за дотриманням службової дисципліни
Встановлені обставини справи.
Сектором дізнання ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12024142370000294 від 24.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України. Вказане кримінальне провадження зареєстроване на підставі заяви ОСОБА_4 щодо заподіяння 24.05.2024 тілесних ушкоджень її сину ОСОБА_1 .
Під час досудового розслідування дізнавачем сектору дізнання ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, старшим лейтенантом поліції Тетяною Сиротюк 28 червня 2024 р. прийнято постанову про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, на яку вирішено скерувати підозрюваного ОСОБА_9 та яку доручено провести експертам Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України».
На виконання постанови дізнавача сектору дізнання ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції Тетяни Сиротюк, головним судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» ОСОБА_2 проведено судово-психіатричну експертизу, за наслідками якої складено висновок № 872 від 10.07.2024.
Не погодившись з висновком № 872 від 10.07.2024 проведеної судово-психіатричної експертизи експертом ОСОБА_2 , 30.09.2025 адвокатом Стецем Р.Я., в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , скеровано до Міністерства охорони здоров`я України скаргу № 815 щодо порушення вимог законодавства головним судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» ОСОБА_2 та вирішення питання про дисциплінарну відповідальність судового експерта.
Наказом генерального директора Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» «Про проведення службового розслідування» від 30 вересня 2025 року № 65 створено комісію у складі: голови комісії Ревенка Олександра Анатолійовича – заступника генерального директора з судової експертизи; Макієнко Світлани Олегівни - завідувача відділу оцінки та усунення корупційних ризиків, члена комісії; ОСОБА_10 завідувача відділу правового забезпечення; члена комісії (далі – комісія), яку зобов`язано у термін до 07.10.2025 провести службове розслідування щодо складання висновку № 872 від 10.07.2024 судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз Інституту ОСОБА_2 в межах кримінального провадження № 1224142370000294 від 24.05.2024 та порушення ним процедури під час складання такого висновку.
За результатами перевірки складено Акт службового розслідування від 07.10.2025, згідно якого комісія дійшла висновку про відсутність порушення процедури під час складання висновку судово-психіатричної експертизи № 872 від 10.07.2024 головним судово-психіатричним експертом Інституту ОСОБА_2 та відповідно підстав для притягнення його дисциплінарної відповідальності. Результати службового розслідування направлені старшому дізнавачу сектору дізнання Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області, капітану поліції Н. Зубрицькому листом від 30.09.2025 № 08/04/1167.
На скаргу представника позивача ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» надав відповідь від 13.10.2025 за № 01/10/1202 про відсутність підстав для притягнення експерта до дисциплінарної відповідальності з огляду на відсутність порушення процедури під час складання висновку судово-психіатричної експертизи № 872 від 10.07.2024 головним судово-психіатричним експертом Інституту ОСОБА_2 
17.10.2025 адвокатом Стецем Р.Я. скеровано повторну скаргу (заяву) до Державної установи «Інституту судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» щодо неналежного розгляду скарги щодо порушення законодавства головним судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз Інституту та вирішення питання про дисциплінарну відповідальність судового експерта. 
28.10.2025 Державною установою «Інститутом судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» надано відповідь на вищенаведену заяву у якій зазначено про необхідність зазначення скаржником конкретного пункту частини третьої статті 14 Закону «Про судову експертизу», що був порушений головним судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз Інституту ОСОБА_2 , та скерування доказів на підтвердження даного факту.
Листом від 11.11.2025 б/н представником позивача - адвокатом Стецем Р.Я. надано відповідь на вказаний лист, в якій зазначено, що в діях головного судово-психіатричного експерта Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» ОСОБА_2 наявні ознаки дисциплінарних правопорушень визначених пунктом 1 частини 3 статті 14 ЗУ «Про судову експертизу, - самостійне збирання матеріалів, що підлягають дослідженню, а також самостійний вибір вихідних даних для проведення судової експертизи та пунктом 11 частини 3 такої статті названого Закону, порушення вимог законодавства щодо оформлення висновку судового експерта. За результатами розгляду скарги заявник просив притягнути експерта Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності.
МОЗ України листом від 13.11.2025 № А/25-04/622/48-25 доручило ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» розглянути повторну скаргу (заяву) адвоката Стеця Р.Я. від 17.10.2025 № б/н, що діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , та про результати розгляду поінформувати адвоката у встановлений законодавством строк. 
Листом від 20.11.2025 № 05/10/1327 ДУ «ІСП МОЗ України» надано відповідь, у якій зазначено, що підстав для притягнення головного судово-психіатричного експерта Львівської філії судових експертиз Інституту ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності немає.
Не погодившись з діями (бездіяльністю) відповідачів щодо розгляду його скарг, позивач звернувся до суду.
При вирішенні спору по суті суд керується таким. 
Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя в Україні незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки, визначені у Законі України «Про судову експертизу».
Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (стаття 3 Закону України «Про судову експертизу»).
Згідно ст.4 Закону незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються визначеним законом порядком призначення судового експерта; забороною під загрозою передбаченої законом відповідальності втручатися будь-кому в проведення судової експертизи; існуванням установ судових експертиз, незалежних від органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та суду; створенням необхідних умов для діяльності судового експерта, його матеріальним і соціальним забезпеченням; кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків; можливістю призначення повторної судової експертизи; присутністю учасників процесу в передбачених законом випадках під час проведення судової експертизи.
До фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону (частина п`ята статті 10 Закону України «Про судову експертизу».
Відповідно до статті 7 Закону № 4038 судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.
До державних спеціалізованих установ належать:
науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України;
науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України;
експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.
Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону № 4038 Міністерства та інші державні органи здійснюють у визначеному ними порядку контроль за дотриманням законодавства з питань судово-експертної діяльності державними спеціалізованими установами, що належать до сфери їх управління.
Статтею 13 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що незалежно від виду судочинства та підстави проведення експертизи судовий експерт зобов`язаний: 1) провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок; 2) на вимогу особи або органу, які залучили експерта, судді, суду дати роз`яснення щодо даного ним висновку; 3) заявляти самовідвід за наявності передбачених законодавством підстав, які виключають його участь у справі. Інші обов`язки судового експерта передбачаються процесуальним законодавством.
Статтею 13 Закону України «Про судову експертизу» встановлено, що судовий експерт на підставах та в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, адміністративної, цивільно-правової та кримінальної відповідальності.
Судовий експерт може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку.
Дисциплінарним проступком є:
1) самостійне збирання матеріалів, що підлягають дослідженню, а також самостійний вибір вихідних даних для проведення судової експертизи;
2) проведення судової експертизи судовим експертом, який є працівником державної спеціалізованої установи, без письмового доручення його керівника у разі призначення (замовлення) проведення судової експертизи державній спеціалізованій установі;
3) передоручення проведення судової експертизи іншій особі з порушенням встановленого законодавством порядку;
4) порушення без поважних причин вимог законодавства щодо строків проведення судової експертизи;
5) вирішення питань, що виходять за межі кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю, у тому числі питань права;
6) невиконання судовим експертом, який не є працівником державної спеціалізованої установи, вимог законодавства щодо організації робочого місця судового експерта;
7) ухилення судового експерта, який не є працівником державної спеціалізованої установи, від проведення перевірки його діяльності та/або перешкоджання ним проведенню такої перевірки;
8) порушення порядку зберігання та поводження з об`єктами дослідження, матеріалами справи (провадження), що призвело або може призвести до їх втрати або пошкодження;
9) застосування руйнівних методів дослідження з порушенням встановленого законодавством порядку;
10) неповідомлення у встановленому законодавством порядку держателю державного Реєстру атестованих судових експертів відомостей щодо настання обставин, які підлягають внесенню до такого реєстру за повідомленням судового експерта;
11) порушення вимог законодавства щодо оформлення висновку судового експерта;
12) невиконання або неналежне виконання судовим експертом без поважних причин покладених на нього обов`язків, що стало підставою для постановлення судом окремої ухвали, в якій порушено питання щодо дисциплінарної відповідальності судового експерта.
За вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого цим Законом, до судового експерта може бути застосований один із таких видів дисциплінарних стягнень:
попередження;
тимчасове, строком до одного року, зупинення строку дії документа, що підтверджує наявність кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю;
позбавлення кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю.
При обранні виду дисциплінарного стягнення враховуються тяжкість наслідків, що настали внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, обставини, за яких вчинено дисциплінарний проступок, чи застосовувалися раніше до судового експерта дисциплінарні стягнення, а також інші відомості, що характеризують його як судового експерта.
Розгляд питання щодо дисциплінарної відповідальності судового експерта не може стосуватися перевірки повноти, обґрунтованості та об`єктивності висновку судового експерта. Заяви, клопотання, подані під час засідання експертно-кваліфікаційної комісії, розглядаються невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня їх подання.
Статтею 242 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Відповідно до ч.1 ст.69 Кримінального процесуального кодексу України експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.
Згідно ст.70 Кримінального процесуального кодексу України за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків експерт несе відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст.101 Кримінального процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність. Запитання, які ставляться експертові, та його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими. Експерт, який дає висновок щодо психічного стану підозрюваного, обвинуваченого, не має права стверджувати у висновку, чи мав підозрюваний, обвинувачений такий психічний стан, який становить елемент кримінального правопорушення або елемент, що виключає відповідальність за кримінальне правопорушення. Висновок експерта надається в письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку. Якщо для проведення експертизи залучається кілька експертів, експерти мають право скласти один висновок або окремі висновки. Висновок передається експертом стороні, за клопотанням якої здійснювалася експертиза. Висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.
Згідно ст.102 Кримінального процесуального кодексу України у висновку експерта повинно бути зазначено: 1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; 2) місце і час проведення експертизи; 3) хто був присутній при проведенні експертизи; 4) перелік питань, що були поставлені експертові; 5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; 6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; 7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання. У висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо при проведенні експертизи будуть виявлені відомості, які мають значення для кримінального провадження і з приводу яких не ставилися питання, експерт має право зазначити про них у своєму висновку. Висновок підписується експертом.
Статтею 343 Кримінального кодексу України передбачено, що вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу, судового експерта, працівника органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, а також близького родича державного виконавця або приватного виконавця з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, здійсненню судово-експертної діяльності або добитися прийняття незаконного рішення - карається штрафом до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до трьох років.
Відповідно до положень пункту 4 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), МОЗ України відповідно до покладених на нього завдань: здійснює організаційне керівництво судово-медичною і судово-психіатричною службами; здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю МОЗ, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.
Суд встановив, що 30.09.2025 адвокатом Стецем Р.Я., в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , скеровано до Міністерства охорони здоров`я України скаргу № 815 щодо порушення вимог законодавства головним судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» ОСОБА_2 та вирішення питання про дисциплінарну відповідальність судового експерта.
При цьому, звертаючись зі скаргою, заявником фактично висловлено незгоду із діями та висновком експерта ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» ОСОБА_2 під час проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 12024142370000294 від 24.05.2024.
Однак, належить зауважити, що такий висновок та експертне дослідження підлягають оцінці відповідним судом під час судового розгляду у межах кримінального провадження № 12024142370000294 від 24.05.2024, а учасники мають право направити суду заперечення щодо висновку експерта на загальних підставах у межах справи, у якій такий висновок зроблений, зокрема особа вправі спростувати висновок експерта шляхом призначення додаткової або повторної експертизи, за наявності для цього підстав. Так само учасник справи не позбавлений можливості заявити клопотання про проведення судової експертизи іншим експертом чи експертною установою.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Тобто, висновок експерта, зроблений у кримінальному провадженні №12024142370000294 від 24.05.2024, складений безпосередньо для вирішення відповідної справи і підлягає оцінці судом як один із видів доказів.
Частиною 5 статті 356 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновку експерта має право надати відомості, які стосуються знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки експерта.
Суд враховує, що на скарги представника позивача надані обґрунтовані відповіді ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» від 13.10.2025 за № 01/10/1202, від 20.11.2025 № 05/10/1327, які були направлені МОЗ України. В порядку перевірки фактичних обставин, наведених у відповідних скаргах представника позивача, наказом генерального директора Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» «Про проведення службового розслідування» від 30 вересня 2025 року № 65 створено комісію з представників установи, яка провела службове розслідування щодо складання висновку № 872 від 10.07.2024 судово-психіатричним експертом Львівської філії судових експертиз Інституту Маланчуком А.З., в межах кримінального провадження №1224142370000294 від 24.05.2024. За результатами перевірки складено Акт службового розслідування від 07.10.2025, згідно якого комісія дійшла висновку про відсутність порушення процедури під час складання висновку судово-психіатричної експертизи № 872 від 10.07.2024 головним судово-психіатричним експертом Інституту Маланчуком А.З. та відповідно підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. 
За таких підстав, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність ознак протиправної бездіяльності відповідачів, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.
Суд звертає увагу, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 КАС України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.
Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про звернення громадян» дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільним процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про судоустрій і статус суддів», «;Про доступ до судових рішень», «;Про запобігання корупції», «;Про виконавче провадження», «;Про адміністративну процедуру».
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень потрібно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Тобто бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права та інтереси особи в тому разі, якщо певні дії повинні, але не вчиняються суб`єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції.
Верховний Суд у постанові від 10 травня 2018 року у справі № 826/2169/17 наголосив, що право на скаргу не включає в себе «право» на задоволення скарги. Не усі скарги є обґрунтованими і не усі обґрунтовані скарги потребують саме такого реагування, яке вимагає заявник. Характер реагування на скаргу визначається органом, який її розглядає, у межах повноважень, визначених законом. Заявник може залишитися не задоволений результатом розгляду скарги. Проте, це не свідчить про протиправність дій, пов`язаних із розглядом скарги, і порушення прав та інтересів заявника з боку суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим, фактично звернення позивача зі скаргами до відповідачів свідчать про спробу домогтися оцінки дій експерта під час проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 12024142370000294 від 24.05.2024, поза межами такого кримінального провадження.
Належить зауважити, що відповідачі не здійснюють оцінку повноти, правильності чи обґрунтованості висновків судових експертів, оскільки це є виключним повноваженням органів досудового розслідування та суду. Будь-яке втручання відповідачів у зміст чи процес проведення експертиз є протиправним та кримінально караним (стаття 343 КК України). При цьому, притягнення судових експертів до дисциплінарної відповідальності можливе лише за наявності підтверджених фактів порушень, визначених виключно частиною третьою статті 14 Закону України «Про судову експертизу».
Ураховуючи викладене вище, суд констатує, що за встановлених у справі обставин відповідачі не допустили бездіяльності та не вчинити протиправних дій під час розгляду скарг представника позивача, а позивач фактично не погоджується із результатами розгляду цих скарг, за результатами розгляду яких експерт Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» ОСОБА_2 не був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Ураховуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд висновує, що позов задоволенню не підлягає.
Згідно приписів ст. 139 КАС України, судові витрати не розподіляються.
Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України суд
вирішив:

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Міністерства охорони здоров`я України (адреса: 01601, м. Київ, вул. Грушевського, 7, ЄДРПОУ: 00012925), Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 103-а, ЄДРПОУ: 04803492) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя	Крутько Олена Василівна