ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

10 вересня 2026 року  місто Чернівці справа №718/357/26
провадження №22-ц/822/1589/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Височанської Н.К.,
суддів: Кулянди М.І., Лисака І.Н.,
за участю секретаря судових засідань Паучек І.І.
учасники справи: 
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», 
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 червня 2026 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Масюк Л.О.,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі по тексту – ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Посилалося на те, що 03 липня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1417-0368. 
Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А1812 для підписання договору, підтвердження ознайомлення з правилами відкриття кредитної лінії та інших супутніх документів.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 3600 грн; строк кредитування – 365 днів; базовий період – 5 днів; комісія за видачу кредиту – 15,00% від суми кредиту; знижена ставка – 1,5% в день; стандартна ставка – 1,50% в день протягом перших 180 днів; 1,18% починаючи з 181 календарного дня дії договору.
Крім того, між кредитодавцем та позичальником було укладено дві додаткові угоди, а саме: 04 липня 2024 року додаткову угоду №1 на суму кредиту у 3600 грн; 11 липня 2024 року додаткову угоду №2 на суму кредиту 600 грн.
Позивач (через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір №4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02.12.2019) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. 
Відповідач у свою чергу підтвердила виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом прийняття зобов`язання, а саме – не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин.
ОСОБА_1 вже 6 разів оформляла кредитні відносини з позивачем, що додатково доводить її обізнаність з процедурою оформлення та виконання кредитного договору.
Відповідачка порушила умови договору і не повернула у повному обсязі кредит кредитодавцю, внаслідок чого станом на 18 грудня 2025 року утворилась заборгованість на загальну суму 24906,60 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 4200 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 20616,60 грн та комісія за видачу кредиту - 90 грн.
Враховуючи наведене, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути на свою користь з  ОСОБА_1 зазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 червня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» суму простроченої заборгованості за кредитним договором №№1417 - 0368 від 03.07.2024 у розмірі 9290 гривень 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судові витрати на оплату судового збору в розмірі 903 гривні 55 коп.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників
Не погоджуючись із вказаним рішення суду, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», інтереси якого представляє Федорова Д.К. сформувала в системі «Електронний Суд» 07 липня 2026 року апеляційну скаргу на вказане рішення суду. 
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вважає, що рішення є таким що прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.
В апеляційній скарзі наводить обставини та підстави для задоволення позову, які викладені в позовній заяві, та додатково зазначає, що відповідач попередньо ознайомився з Договором та Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №1417-0368 від 03 липня 2024 року відповідно до Методики Національного банку України, які складають єдиний договір в якому визначаються всі його істотні умови.
Наголошує, що відповідно до п. 4.13. Кредитного договору 1417-0368 від 03.07.2024 року строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; дата повернення (виплати) кредиту 02.07.2025 року.
Відповідно до п.2.11.Додаткової угоди №1 від 04.07.2024 року та додаткової угоди №2 від 11.07.2024 року сторони домовились продовжити строк кредитування на загальну кількість днів 373.
Звернуло увагу на те, що згідно п. 4.10. Кредитного договору - нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною процентною ставкою: - 1,50% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього Договору та – 1,18% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше).
Вважає, що позивач має законне право на нарахування процентів (згідно п. 4.10. кредитного договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.13 та п 2.11 Додаткових угод кредитного договору, а норма закону, зокрема п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» має місце щодо застосування до вимог про нарахування пені, а не до всіх умов Договору.
Просило скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 червня 2026 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю, судові витрати покласти на відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідачка не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 360 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Фактичні обставини справи, встановлені судами
Встановлено, що 03 липня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та Мисник укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1417-0368 продукту «CreditKasa», який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора A1812.
За умовами договору (п.п.4.1, 4.8, 4.10, 4.11, 4.13) відповідачу надано кредит у розмірі 3600 грн строком на 365 днів, дата повернення кредиту 02.07.2025 року, базовий період – 5 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; стандартна % ставка – 1,50 % в день протягом перших 180 днів; – 1,18 % в день починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку його дії (а.с.10-20).
04.07.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1417-0368.
Відповідно до п.п.2.1, 2.3, 2.5 додаткової угоди кредитодавець зобов`язався надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 3600 грн. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 3600 грн, яка складається з суми кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди. Сторони домовились, що строк кредитування становить 366 дні.
Вказана додаткова угода була підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А9291 (а.с.27-29).
11.07.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1417-0368.
Відповідно до п.п.2.1, 2.3, 2.5 додаткової угоди кредитодавець зобов`язався надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 600 грн. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 4200 грн, яка складається з суми кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди. Сторони домовились, що строк кредитування становить 373 дні.
Зазначена додаткова угода була підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А8243.
Згідно з довідкою про перерахування суми кредиту №1417-0368 від 03.07.2024 року позичальнику видано кошти за кредитним договором №1417-0368 від 03.07.2024 року та за додатковими угодами до даного договору на номер платіжної карти 5168 75хх хххх 4473 на суми 3600 грн, 3600 грн та 600 грн, що також підтверджується довідками LIQPAY від 03.07.2024 року на суму 3600 грн, від 04.07.2024 року на суму 3600 грн, від 11.07.2024 року на суму 600 грн (а.с.24-26, 47).
Станом на 18.12.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становив 24906 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 4200 грн; прострочена заборгованість за процентами 20616,60 грн, комісія за видачу кредиту 90 грн (а.с.40-46).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам, визначеним в ст.263 ЦПК України.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідачка свої зобов`язання по договору не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з цим виникла заборгованість.
При цьому, позивач порушує питання про стягнення з позичальника простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі, що майже у 5 разів перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом (4200 грн. заборгованості за кредитом та 20616 гривень 60 коп. заборгованості за нарахованими процентами).
З огляду на зазначене, враховуючи, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за відсотками є непропорційно великою у порівнянні із сумою наданого кредиту, що суперечить принципам розумності й добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір процентів за вказаним договором необхідно зменшити до 5 000 грн.
Позивач не спростував обґрунтувань щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків за користування кредитом, зазначивши лише, що перед укладенням кредитного договору клієнта було ознайомлено з його умовами.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Згідно статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до положень статті 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
За приписами статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – пункт 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У справі, яка переглядається, встановлено наступне.
Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Укр Кредит Фінанс» перебувають в загальному доступі, розміщені на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua та в розумінні статей 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
03 липня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (як кредитодавцем) і  ОСОБА_1  (як позичальником) за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації із використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1417-0368 продукту «CreditKasa», згідно із яким кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника, шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому договором.
За обставинами даної справи, позичальник ОСОБА_1 шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора A1812, отриманого від позивача, прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції позивача), а тому договір вважається укладеним у відповідності до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх їх істотних умов.
03 липня 2024 року позичальником підписано правила відкриття кредитної лінії та додаток №2 до договору про відкриття кредитної лінії №1417-0368 (а.с.21-23, 48-55/зворот)
Також, 04.07.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1417-0368 на суму 3600 грн, яку підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А9291 (а.с.27-29) та 11.07.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1417-0368 на суму 600 грн, яку підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А8243.
Отож, за укладеними договорами ОСОБА_1 отримала кредитні кошти на загальну суму 7800 грн.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про укладеність кредитного договору та ознайомлення відповідача з його умовами, оскільки без здійснення вказаних дій останнім кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону № 675-VIII вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження № 61-6066св23).
Підписавши вказаний договір та додаткові угоди, відповідачка добровільно погодилася на визначені у них умови кредитування, взявши на себе відповідні зобов`язання.
Відповідно до Закону договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та відсотками
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Розділом 4. Договору від 03 липня 2024 року передбачено порядок та умови надання кредиту. Порядок сплати процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту.
Відповідно до п.п.4.1., 4.2. Договору, загальний розмір кредиту становить 3600 грн. Дата надання/видачі кредиту 03.07.2024 року.
Згідно з умовами Договору та Додатковими угодами загальний розмір кредиту (сума) складає – 7800 грн.
Згідно п.4.3. Договору, кредитодавець протягом строку дії договору в односторонньому порядку має право проінформувати позивальника про наявність у нього можливості збільшити розмір кредиту, що надається позичальнику та збільшити строк кредитування та можливість отримати в кредит додаткові кошти.
Для оформлення Додаткової угоди про отримання у Кредит додаткових грошових коштів та продовження строку кредитування, позичальник повинен здійснити ряд певних дій (п.4.4. договору).
Згідно з п.4.7 кредитного договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту; тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована. Тип комісії – одноразова комісія, нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. 
Згідно п. 4.8 договору про відкриття кредитної лінії базовий період складає 5 календарних днів.
Відповідно до п. 4.10. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми Кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 150% за кожен день користування кредитом перші 180 днів, а 1,18% починаючи з 181 дня діє договору.
Згідно з п. 4.14. Договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 46701,07%.
Відповідно до п. 4.13. Договору Строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі – Строк кредитування). Дата повернення (виплати) Кредиту 02.07.2025 року. Строк кредитування може бути продовжений за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди до цього договору. У такому випадку актуальний Строк кредитування/строк дії Договору зазначається в останній укладеній Сторонами Додатковій угоді до цього Договору, якою змінювався Строк кредитування/строк дії Договору.
За умовами двох додаткових угод строк кредитування збільшився до 373 днів.
Згідно з п.5.1 Договору позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю отриманий кредит в останній календарний день строку кредитування, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах.
Пунктом 8.1 кредитного договору передбачено, що позичальник несе відповідальність перед кредитодавцем за порушення своїх зобов`язань за цим договором відповідно до вимог законодавства України.
Відповідно до п. 4.6. Договору кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у Договорі, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошових коштів у розмірі визначеному Договором, здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення Сторонами Договору та надіслання Позичальнику примірнику (оригіналу) Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. При наданні Кредитодавцем Позичальнику в Кредит додаткових коштів на підставі Додаткової угоди, ініціювання безготівкового переказу грошової суми здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами відповідної Додаткової угоди та надіслання її примірника Позичальнику.
Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір №4010 від 02 грудня 2019 року про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) перерахував відповідачу кредитні кошти у сумі 3600 грн, 3600 грн та 600 грн на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується зазначеними вище письмовими доказами.
Пунктом 10 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів не банківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року № 113 передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_1 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Відповідачем при оформленні заявки було зазначено повний номер картки (електронного платіжного засобу), але відповідно до вищенаведеного Положення позивач не може повністю зазначати та зберігати у документах номер особистого електронного платіжного засобу відповідача. Отже, на підтвердження перерахування відповідачу коштів, до суду надано платіжне доручення про перерахування суми кредиту.
Колегія суддів враховує, що первинні банківські документи по рахунку клієнта належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений законом.
Позивач не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність». Отже, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Оскільки позивач є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, відповідно надати будь-який первинний бухгалтерський документ стосовно рахунку відповідача фінансова установа не може, оскільки не володіє такою інформацією.
Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачем доведений факт перерахування відповідачу кредитних коштів в сумі 7800 грн, що визнається й відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.123 на звороті).
Крім цього, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідачем здійснювалося часткове погашення кредиту, зокрема відповідачем всього на погашення заборгованості внесено 4194 грн та 810 грн.
Сплачуючи кредит, відповідачка вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 у справі №127/23910/14-ц, відповідно до якої: «часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу».
Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4200 грн та відсотків, однак помилився щодо розрахунку останніх.
Перевіряючи дійсність проведеного розрахунку заборгованості суд вважає, що вимоги кредитного договору у яких встановлено денну процентну ставку у 1,5 % та 1,18% є нікчемними у поряду ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».
Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Разом з цим пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5%; протягом наступних 120 днів – 1,5%.
Отже, на підставі частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто з 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 не може перевищувати 1%.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми.
Оскільки Закон України № 3498-ІХ набрав чинності 24 грудня 2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки складає 2,5%, в період з 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року – 1,5%, а з 20 серпня 2024 року – 1%.
При цьому, згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким власне і запроваджено обмеження максимального розміру денної процентної ставки) поширюється в тому числі і на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Так, кредитний договір укладено 17 вересня 2023 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», однак строк дії даного договору тривав після набрання чинності цим Законом, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.
А тому умови кредитного договору, які встановлюють денну проценту ставку у розмірі, що перевищує встановлений Законом України «Про споживче кредитування» гранично допустимий її розмір, є нікчемними у відповідній частині.
Верховний Суд у постанові від 03 липня 2024 року у справі № 760/11927/16 (провадження № 61-3985св24), виходячи із положень частини першої статті 81 ЦПК України дійшов висновку, що належним чином дослідити поданий стороною доказ (у тому числі розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково – зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок – це процесуальний обов`язок суду.
Отже, перевіривши розрахунок заборгованості первісного кредитора, умови кредитного договору, а також вимоги Закону України «Про споживче кредитування», розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у частині нарахування процентів за користування кредитом:
- за період з 03 липня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно (48 днів) повинен бути здійснений наступним чином: 4200 гривні х 1,5% х 48 = 3024 гривень;
- за період з 20 серпня 2024 року по 10 липня 2025 року включно (325 днів) повинен бути здійснений наступним чином: 4200 гривні х 1% х 325 = 13650 гривень.
Отже, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 , який підлягає стягненню на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс», становить 20 874 гривень, з яких 4200 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 16 674 грн – заборгованість за процентами (3024+13650).
Таким чином суд не погоджується із доводами позивача, що загальний розмір заборгованості відповідачки за Кредитним договором становить 24906,60 гривень.
Встановивши вказані обставини та враховуючи, що між сторонами у справі виникли кредитні правовідносини, відповідач отримала кредитні кошти, але в порядку та на умовах договору частково їх не повернула, як наслідок, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а тому рішення суду підлягає зміні, а позов частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат
Постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення (підпункту б пункту 4 частини 1статті 382 ЦПК України).
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 2662,40 грн. (а.с.9).
За подачу апеляційної скарги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 3993,60 грн. (а.с.154).
Оскільки за результатом апеляційного перегляду справи апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» частково, суд розподіляє судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме: з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню 5578,39 грн (2662,40+3993,60) х 83,81%.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої слід змінити. 
Керуючись ст.ст.368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.
Змінити мотивувальну частину рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 червня 2026 року виклавши її в редакції цієї постанови.
Резолютивну частину рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08 червня 2026 року змінити, виклавши її в наступній редакції:
«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі становить 20 874 гривень, з яких: 4200 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 16 674 грн – заборгованість за процентами.
В іншій частині позовних вимог – відмовити».
Змінити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 5578,39 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повна постанова складена судом 10 вересня 2026 року.

Суддя-доповідач: Н.К. Височанська
Судді: М.І. Кулянда
І.Н. Лисак