П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/16279/24
Провадження № 22-ц/4815/859/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.
секретар судового засідання – Маринич В. В.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз»
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут»
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія
«Нафтогаз України»
відповідач – Рівненська філія Товариства з обмеженою відповідальністю
«Газорозподільні мережі України»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Федоркова Віктора Івановича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2026 року у складі судді Галінської В. В., ухвалене в м. Рівне, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог вказував, що на підставі публічних типових договорів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1384/27829, Позивач у статусі Споживача приєднався до Типового договору з розподілу природного газу укладеного з Відповідачем 1, Типового договору з постачання природного газу побутовим споживачам укладеного з Відповідачем 2. Позивач у червні 2023 року звернувся до Відповідача 1 із заявою про обладнання його квартири у багатоквартирному будинку газовим лічильником. Однак листом від 13.06.2023р. за №33002.1.1.-Сл-7062-0623 Відповідач 1 повідомив його про те, що Позивач у 2021 році відмовився від встановлення індивідуального приладу обліку природного газу з ініціативи та за кошти Відповідача, про що Позивачу не було відомо. Надалі усі звернення Позивача про переведення його на звичайні норми споживання природного газу Відповідач 1 залишив без задоволення. Постановою КМУ від 30.01.2019р. №63 встановлено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, яка, за наявності у Позивача газової плити та централізованого гарячого водопостачання, встановлена в розмірі 3,29 м3 за 1 людину в місяць. У квартирі Позивача відсутній газовий лічильник та проживає 1 особа, внаслідок чого норма споживання для Позивача передбачена в розмірі 3,29 м3 природного газу в місяць. Стверджував, що посадові особи Відповідача 1, 27.09.2021 року, протиправно, без участі споживача-Позивача, склали акт №164, про буцімто відмову позивача від встановлення індивідуального приладу обліку природного газу з ініціативи та за кошти Відповідача, посилаючись при цьому на порушення Позивачем п. 5 глави 1 розділу Х Кодексу розподільних систем. Вказував, що про намір Відповідача 1 на встановлення у його квартирі індивідуального приладу обліку природного газу з ініціативи та за кошти Відповідача, йому не було відомо, жодних дій, які перешкоджали представникам Відповідача 1 виконувати їхні функції Позивач не вчиняв, та конкретні дії в акті від 27.09.2021 року не зазначено. Відповідач 1, в особі комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем рішенням від 21.12.2021 року, посилаючись на п.п. 5 п.2 глави 2 розділу 1Х вищезгаданого Кодексу виніс рішення, що з 10.12.2021 року визначати облік спожитого природного газу споживачу - Позивачу за граничними об`ємами споживання природного газу 9.80 м3 на 1 особу в місяць. Внаслідок такого рішення Відповідачі попередній об`єм споживання 3,28 м3 на 1 особу в місяць, визначений Постановою КМУ від 27.02.2019р. №143, протиправно збільшив втричі до 9.80 м3 на 1 особу в місяць. Відповідач 1 в односторонньому порядку, всупереч чинному законодавству, буцімто за те, що Позивач відмовився від запропонованого йому встановлення газового лічильника з ініціативи та за кошти Відповідача, застосував до Позивача штрафні санкції. Стверджував, що він не отримував пропозиції щодо встановлення йому Відповідачем лічильника газу, і відповідно, навіть не мав змоги відмовитися чи погодитися. Користуючись сфальшованими у вересні 2021 року документами про не допуск Позивачем у квартиру працівників Відповідача для встановлення газового лічильника, Відповідач протиправно з 10.12.2021 року почав нараховувати до оплати Позивачу послуги з постачання та розподілу за граничними нормами споживання природного газу в об`ємі 9,80 м3 на одну особу в місяць. Зазначені завищені норми споживання Відповідачем 1 передавалися до газопостачальників, які проводили нарахування за спожитий природний газ Позивачу по завищених нормах. Усі звернення Позивача про забезпечення його квартири індивідуальним лічильником природного газу Відповідач проігнорував. Позивач, будучи добросовісним споживачем, сплачував усі виставлені йому, у тому числі і після завищення, рахунки за спожитий природний газ, по 30.04.2022 року на рахунок ТОВ «Рівнегаз Збут» - Відповідача 2, а з 01.05.2022 року на рахунок ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - Відповідача 3. При цьому послуги із розподілу спожитого природного газу Позивач сплачував на рахунок ПАТ «Рівнегаз» - Відповідача 1. Актом звіряння підтверджується, що на дату звернення до суду у Позивача відсутня заборгованість за спожитий природний газ та його розподіл. Протиправною поведінкою Відповідачів йому завдано моральну шкоди, яку він оцінює в розмірі 25 000,00 грн. Розмір моральної шкоди обґрунтовує наступним: отриманням завищених рахунків за спожитий газ з грудня 2021 року за буцімто відмову Позивача від встановлення лічильника, як інваліда 3 групи, особи невинної, з`явилося відчуття постійної тривоги, хвилювання, нервові розлади, безсоння. Про даний спір, та нібито його нечесність, стало відомо за місцем перебування Позивача, що позначилося на його честі та гідності. Сусіди та знайомі, що проживають з ним в одному багатоквартирному будинку, які також не мають газових лічильників, але нарахування для них проводиться за звичайними нормами споживання, насміхаються з нього.
Із цих підстав просив:
- визнати незаконним акт від 27.09.2021р. № 164 щодо ОСОБА_1 , складений АТ «Рівнегаз», що засвідчує відмову споживача від встановлення газового лічильника у його квартирі за адресою АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсним рішення АТ «Рівнегаз» від 21.12.2021р. щодо визначення ОСОБА_1 жителю АДРЕСА_1 , з 10.12.2021 року режиму споживання, за яким фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, згідно з додатком № 10 до Кодексу газорозподільних систем;
- визнати за споживачем ОСОБА_1 жителем АДРЕСА_2 , право на споживання природного газу за діючими нормами споживання природного газу;
- зобов`язати Рівненську філію Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», ЄДРПОУ 45182059, здійснити перерахунок плати за розподіл спожитого природного газу, починаючи з 10.12.2021 року по даний час за діючими нормами споживання природного газу;
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут», ЄДРПОУ 39589441, здійснити перерахунок спожитого природного газу, ОСОБА_1 , починаючи з 10.12.2021 року по 30.04.2022 року із застосуванням діючої на той час норми споживання природного газу;
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», ЄДРПОУ 45182059, здійснити перерахунок спожитого природного газу, ОСОБА_1 , починаючи з 01.05.2022 року по даний час із застосуванням діючої норми споживання природного газу;
- відшкодувати позивачу за рахунок Відповідача 1 моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. 

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2026 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним, представник ОСОБА_1 – адвокат Федорков В. І. оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд безпідставно не застосував Закон України «Про захист прав споживачів», даний спір виник із правовідносин щодо надання житлово-комунальної послуги – розподілу та постачання природного газу фізичній особі для побутових потреб, і вказані правовідносини є споживчими. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» тягар доказування правомірності дій покладається на виконавця послуг. Суд, всупереч спеціальній нормі, застосував загальну норму ст. 81 ЦПК України, та поклав обов`язок доказування на споживача. Вказує, що саме виконавець послуг зобов`язаний довести правомірність своїх рішень та нарахувань. Незастосування спеціального закону є самостійною підставою для скасування рішення. Зазначає, що відповідач не надав суду: належного акту про недопуск до встановлення лічильника; рішення комісії оператора ГРМ; доказів дотримання процедури прийняття рішення; доказів належного повідомлення позивача. Єдиним документом, на який покликається суд, є лист відповідача № 33002.1.1.-Сл-7062-0623 від 13.06.2023 року, який не є правовстановлюючим рішенням, не підтверджує факт відмови споживача та не замінює передбачену процедурою документацію. Фактично суд визнав правомірність зміни режиму споживання, без дослідження первинних документів. Суд не встановив факту існування акту про не допуск. У вищевказаному листі відповідача міститься посилання на акт про не допуск та рішення комісії, але самого акту та рішення комісії не надано. Попри це, суд зробив висновок про правомірність дій відповідача. Висновок суду про відмову позивача від встановлення лічильника є безпідставним. Суд вказав, що позивач сам відмовився від встановлення лічильника, оскільки відсутні письмові звернення до оператора, проте висновок суду не підтверджений жодним належним доказом. Також суд неправомірно розцінив уточнення позовних вимог, як зміну предмету позову, фактично обмеживши право на судовий захист. Також вказує, що позивач поніс витрати на правничу допомогу, яка згідно акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 26.02.2026р. становить 9100 грн. під час участі в апеляційному провадженні у справі № 569/16279/24, які мають бути відшкодовані відповідачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз», оскільки ці витрати були спричинені безпідставним рішенням про переведення позивача на граничні норми споживання природного газу та його діями, спрямованими на ухилення від участі у розгляді справи. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю, також просить стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9100 грн.

У поданих відзивах на апеляційну скаргу Рівненська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» вважають рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу – безпідставною, тому просять оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на підставі публічних типових договорів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1384/27829, ОСОБА_1 у статусі споживача приєднався до типового договору з розподілу природного газу укладеного з ПАТ «Рівнегаз» та типового договору з постачання природного газу побутовим споживачам, укладеного з ТзОВ «Рівнегаз збут».

З 01 липня 2015 року по 30 квітня 2022 року на умовах укладеного з ОСОБА_1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831 та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827, за адресою: АДРЕСА_2 , надавало послуги з постачання природного газу.

08 червня 2022 року Міністерством енергетики України було прийнято наказ №198 «Про постачання природного газу побутовим споживачам» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 червня 2022 р. за №637/37973) згідно з яким, з 01.05.2022 року постачання природного газу побутовим споживачам, внесених на дату прийняття цього наказу на інформаційній платформі оператора ГТС до Реєстру споживачів «постачальника останньої надії», здійснює ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Тому, з 01 травня 2022 року постачання природного газу всім побутовим споживачам здійснюється іншим постачальником природного газу - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Розрахунки за послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , по ЕІС-коду споживача 56ХМ29А72991435Т, проводилися у спосіб, встановлений п.п.1 п. 4.4 розділу IV Типового договору постачання, а саме лише на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ.

Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.
Визначені за умовами глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу природного газу (алокація) є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

ТОВ «Рівнегаз Збут», отримавши інформацію про об`єми (обсяги) спожитого побутовим споживачем природного газу за відповідний календарний місять, здійснює лише розрахунок його вартості, який проводиться наступним чином: (об`єм спожитого природного газу в метрах кубічних) х (вартість 1 метра кубічного природного газу для побутових споживачів).

Відповідно до даних фінансового стану по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: 
АДРЕСА_2 , по ЕІС-коду споживача – 56ХМ29А72991435Т, за період з 01.12.2021 року по 30.04.2022 року товариством поставлено природного газу в об`ємі 72,84 м. куб. загальною вартістю 581,97 грн.. 
З врахуванням переплати, яка обліковувалась по розрахунках станом на 01.12.2021 року в сумі 1,30 грн та оплат, які були здійснені споживачем у період з 01.12.2021 по 26.05.2022 року в загальній сумі 579,16 грн, по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується прострочена заборгованість за спожитий природний газ в сумі 1,51 грн.

Обсяги природного газу, який були використані споживачем із ЕІС-кодом 56ХМ29А72991435Т, в тому числі у період з 01.12.2021 по 30.04.2022 та віднесені в алокацію ТОВ «Рівнегаз Збут», повністю підтверджуються листом ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» від 04.09.2024 року №ТОВВИХ-24-13564 та становить.

З травня 2022 року споживач за ЕІС-кодом 56XM29А72991435Т, о/р 290259155 знаходиться в реєстрі постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Згідно з даними про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається оператором газорозподільної системи через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України» Iplatforma за ЕІС-кодом 56XM29А72991435Т за період постачання ТОВ «ГК «Нафтогаз України» природного газу з травня 2022 по жовтень 2024 (включно) споживачем за особовим рахунком № НОМЕР_2 було спожито 486,90 куб.м. природного газу на загальну суму 3874,19 грн, з яких несплаченими залишились 143,28 грн.

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювало постачання природного газу на об`єкт Позивача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, що є типовим, публічним та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. 

Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ – АТ «Рівнегаз» (з 01.01.2024 – Рівненська філія товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»), відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, а не ТОВ «ГК «Нафтогаз України». 

Станом на 30.10.2024 за ЕІС-кодом 56XM29А72991435Т, о/р НОМЕР_2 обліковується заборгованість у сумі 143,28 грн за спожитий природний газ. Тобто, Постачальник здійснював нарахування вартості природного газу, спожитого Позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, - на підставі даних Оператора ГРМ, наданих останнім до 08 числа місяця наступного за звітним до інформаційної платформи Оператора ГТС – Iplatforma.

Як вбачається з листа РГК «Рівнегаз» від 13.06.2023 № 33002.1.1- Сл-7062-0623, що на адресу позивача неодноразово направлялися листи, зокрема від 01.10.2019р. за №33002.2.1-Сл-5282- 1019, від 07.05.2021 р. за №330-Сл-3595-0521 та від 16.09.2021р. за №330-Сл-8298-0921, з метою проведення відповідних робіт по встановленню безкоштовного приладу обліку природного газу.
ОСОБА_1 відмовився від встановлення індивідуального приладу обліку природного газу з ініціативи та за кошти AT «Рівнегаз», про що відповідно до п. 5 глави 1 розділу X Кодексу газорозподільних систем, працівниками Товариства складено Акт про порушення від 27.09.2021 за №164.

21 грудня 2021 року комісією AT «Рівнегаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем розглянуто Акт про порушення від 27.09.2021 за № 164. 

На виконання вимог пп. 5 п. 2 глави 2 розділу IX Кодексу ГРМ, комісією прийнято рішення здійснювати визначення об`єму спожитого природного газу за адресою: АДРЕСА_2 за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв, починаючи з 10 грудня 2021 року. Граничні норми споживання природного газу населення визначені у додатку 19 Кодексу газорозподільних систем, зокрема, даним додатком встановлено граничний обсяг споживання газу населенням при користуванні газовою плитою за наявності централізованого гарячого водопостачання - 9,80 м куб. на 1 особу на місяць.

У пункті 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Постанова № 2494 від 30 вересня 2015 року) вказано, що якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого /поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу.

Аналізуючи зміст вказаної правої норми, суд приходить до висновку, що ця норма передбачає можливість встановлення побутовому споживачу граничного об`єму споживання природного газу, визначеного додатком 15 до Кодексу газорозподільних систем, виключно у разі, коли цей побутовий споживач відмовився від встановлення індивідуального газового лічильника, і відповідний акт з даного приводу має бути складено відносно конкретного споживача.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що неодноразово звертався до ПАТ «Рівнегаз», з пропозицією-проханням ПАТ «Рівнегаз» встановити в його квартирі газовий лічильник, на виконання вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку газу», проте вони спростовуються наявними у справі доказами.
Так, судом встановлено, що позивач звертався до АТ «Рівнегаз» лише один раз у червні 2023 року, що і не заперечувалося позивачем у засіданні суду першої інстанції і цей факт не спростовує жодним чином його відмови від пропозиції встановлення лічильника, адже позивачу ОСОБА_1 тричі було запропоновано встановити індивідуальний лічильник природного газу.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається. Предметом даного спору є правомірність нарахування обсягів природного газу за граничними нормами. Такі нарахування, за твердженням позивача, здійснені на підставі акта про відмову від встановлення лічильника та відповідного рішення комісії оператора ГРМ.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.1 Кодексу ГРМ дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.
Відповідно до п.1 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 20 до цього Кодексу.
Відповідно до п.2 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.
Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.
Відповідно до п.3 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.
Відповідно до п.4 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи.
Акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.
У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням протягом п`яти робочих днів з дня складання такого акта.
Відповідно до абз.2 п.8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ при складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення.
Відповідно до п.10 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ Споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення.
За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи.
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року прийнято постанову за №2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824.
Так, абз.7 п.3 гл.4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем було викладено в наступній редакції: «Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу».
Постановою від 11 серпня 2016 року №1418 «Про затвердження змін до деяких постанов НКРЕКП» було внесено зміни до абз.7 п.3 гл.4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, а саме в абзац сьомий після слів «лічильником газу» доповнено словами «(індивідуальним або загальнобудинковим)», а після слів «об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу» доповнено словом «(алокація)».
Отже після внесених змін, абз.7 п.3 гл.4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем викладено в наступній редакції: «Якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 15 до цього Кодексу».

Разом з тим, матеріали справи не містять акта про відмову від встановлення лічильника, рішення комісії.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити зміст відповідного акта та рішення, підстави його складання, чи застосовано граничні норми правомірно.

Верховний Суд у постановах від 25.11.2020 у справі №295/6533/17 та від 16.12.2020 у справі №761/39949/18 зазначив, що визначення обсягу споживання природного газу за граничними нормами є передбаченим законом способом обліку у разі відмови або недопуску до встановлення лічильника.
Водночас у постановах від 09.06.2021 у справі №235/8011/19 та від 20.10.2021 у справі №361/4082/20 Верховний Суд вказав, що акт про порушення є первинною підставою зміни режиму нарахування, а вимога про перерахунок без його оскарження є неналежним способом захисту.

Оскільки відповідний акт та рішення суду не надані, перевірити правомірність нарахувань неможливо, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.03.2021 у справі №686/15262/19.

Перерахунок платежів є похідною вимогою та можливий лише після встановлення незаконності підстави нарахувань, а оскільки підстава нарахування судом не встановлена, відповідний акт не досліджений, відсутні правові підстави для втручання суду у розрахунки.

Відповідно до пункту 3 частини 5 розділу 3 Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу. Таким чином, повноваження щодо розподілу природного газу, відносяться до компетенції Оператора ГРМ, тобто до АТ ОГС «Рівнегаз», тому вимоги до співвідповідачів про здійснення перерахунку за спожитий природній газ заявлено позивачем як до неналежних відповідачів, які не здійснюють розподіл природного газу та нарахування за споживання. 
Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Федоркова Віктора Івановича залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 лютого 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2026 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Хилевич С. В.