Справа № 457/1151/26
провадження №2/457/396/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
(заочне)
30 липня 2026 року м. Трускавець

Трускавецький  міський суд Львівської області
в складі головуючого судді Грицьківа В.Т.,
секретар судового засідання Ринда О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 09.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір кредитної лінії № 770892066 на суму 22600 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» www.moneyveo.ua та зазначила свої персональні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти, пройшовши декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами спірного правочину. Відповідно до умов договору Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 22600 грн. Після укладення сторонами Кредитного договору № 770892066 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 22600 грн на вказану відповідачкою банківську картку. Таким чином, відповідачка повністю прийняла пропозицію кредитодавця. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № МВ-ТП/48 від 12.08.2025, укладеного на виконання умов договору факторингу, перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс». Первісний кредитор та ТОВ «Таліон плюс» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № б/н від 12.08.2025, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором у розмірі, визначеному у реєстрі прав вимоги. 27.02.2026 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 27/0226-01, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. У ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором № 770892066 від 09.05.2024 перейшло до позивача. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 92584,31 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Ухвалою судді від 02.07.2026 суддею Грицьківим В.Т. справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник позивача Кукса К.О. звернулася з клопотанням при подачі позовної заяви про розгляд справи у відсутності представника позивача, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. 
Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідачки, однак відповідачка не скористалася процесуальним правом подачі відзиву чи заперечень на позовну заяву. 
Відповідачка з заявами чи клопотаннями не зверталася, хоча була належим чином повідомлена про час та місце розгляду справи. 
З огляду на те, що відповідачка не подала відзиву, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, то згідно з ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд протокольною ухвалою від 30.07.2026 ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 09.05.2024 ОСОБА_1 уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір № 770892066 у формі електронного документу з використанням електронного підпису на суму 22600 грн.
Згідно з п. 2.1 Кредитного договору № 770892066 кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 22600 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».
Пунктами 3.1-3.2 зазначеного договору визначено, що позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 7 (сім) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.
Відповідачка підписала запропонований кредитний договір одноразовим ідентифікатором JSKZ. 
Виконання кредитором взятих на себе договірних зобов`язань підтверджується довідкою, відповідно до якої на карту відповідачки НОМЕР_1 первісним позичальником у день укладення кредитного договору було перехованого суму у розмірі 22600 грн.
12/08/2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №МВ-ТП/48.
Відповідно до реєстру прав вимоги № б/н від 12.08.2025 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 у розмірі 54392,48 грн, з яких 22598,49 грн заборгованості по основному боргу, 20494,74 грн заборгованості за процентами, 11299,25 грн неустойки. 
27.02.2026 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу №27/0226-01.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 за Договором факторингу №27/0226-01 від 27.02.2026 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 770892066 від 09.05.2024 у розмірі 103883,56 грн, з яких 22598,49 грн заборгованості по основному боргу, 69985,82 грн заборгованості заборгованості по процентах та 11299,25 грн неустойки..
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Передача права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача стверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.
Як вказує позивач у своїй позовній заяві, відповідачкою не виконано належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. 
Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог про стягнення кредиту та процентів, стороною відповідача суду не надано і судом не здобуто. 
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно з вимогами статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням частини 2 статті 516 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за договором факторингу № МВ-ТП48 від 12.08.2025 передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 770892066 від 09.05.2024 року на суму 54392,48 грн, з яких 22598,49 грн заборгованості по основному боргу, 20494,74 грн заборгованості за процентами, 11299,25 грн неустойки, то відповідно до ст. 514 ЦК України наступні кредитори, які отримали право вимоги до ОСОБА_1 , не вправі змінити обсяг і умови прав, що перейшли від первісного кредитора за Кредитним договором № 770892066 від 09.05.2024.
А отже, нарахування і збільшення процентів за кредитним договором № 770892066 від 09.05.2024 та включення цієї суми в розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором є неправомірним і таким, що не підлягає задоволенню.
Що стосується стягнення заборгованостей за неустойками, штрафами, то, на думку суду, дана вимога позивача як складової заборгованості за кредитним договором № 770892066 від 09.05.2024 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до положень п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи ту обставину, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24.02.2022, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови кредитних договорів, однак з огляду на вищенаведене, позовні вимоги ТОВ «Юніт Плюс» підлягають до часткового задоволення в розмірі 43093,23 грн, з яких 22598,49 грн заборгованості по основному боргу, 20494,74 грн заборгованості за процентами.
На підставі дослідженого, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково в межах доведеності позовних вимог на суму 43093,23 грн.
При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1239,21 грн.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату таких послуг, суд зазначає, що підстави для їх стягнення відсутні, оскільки витрати на оплату послуг поштового зв`язку не охоплюються положеннями ст. 133 ЦПК України.
Щодо витрат на оплату професійної правничої допомоги суд зазначає наступне.
Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 7000,00 грн. На підтвердження своїх вимог позивач посилається на договір правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026, додаткову угоду № 25771549188 від 20.04.2026 до договору правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026 та акт прийому-передачі наданих послуг. 
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суд не має права зменшувати витрати на правову допомогу за власною ініціативою. Зменшення можливе лише за наявності клопотання іншої сторони, яка має довести їх неспівмірність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, від 25.05.2025). Розмір гонорару визначається договором, а не лише часом роботи. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги сторони погодили надання правових послуг по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 7000,00 грн.
З огляду на те, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 3258,14 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-285 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 770892066 від 09.05.2024 у розмірі 43093,23 грн (з яких 22598,49 грн заборгованості по основному боргу, 20494,74 грн заборгованості за процентами), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1239 грн 21 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3258 грн 14 коп., а всього 47590 (сорок сім тисяч п`ятсот дев`яносто) грн 58 коп. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано впродовж тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніт Капітал», юридична адреса: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя: | | В.  Т.  Грицьків