Справа №345/4283/26 
Провадження № 2-а/345/139/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2026 року м. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі судді Миговича О.М. розглянувши в порядку письмового спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,
в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, а саме просить скасувати постанову №1312 від 20.07.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 якою ОСОБА_1 було притягнуто до адмінвідповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити.
Позов мотивує тим, що 06.06.2025 року він проходив військово-лікарську комісію, протокол № 2025-0606-1512-3658-0 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 визнаний непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, підлягає взяттю на облік військовозобов`язаних. Вказані данні внесено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
06.07.2026 року, приблизно о 19.00 годин, коли позивач повертався з роботи, його затримали працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою перевірки військово-облікових документів. Під час перевірки позивач надав уповноваженим особам ІНФОРМАЦІЯ_2 витяг з Електронного кабінету призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+», сформований в той же день і час, відомості з мобільного додатку «Резерв+» відповідно до яких він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані військовозобов`язаного уточнені вчасно. Перевіривши військово-облікові документи, уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_2 почали наполягати на необхідності проїхати з ними до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. У примусовому порядку його доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де знов уповноважені особи перевіряли його військово-облікові документи, стали примушувати до проходження в той же день 06.07.2026 року військово-лікарської комісії без будь-якого направлення, аргументуючи це тим, що в електронній системі обліку військовослужбовців (дана система не являється публічною) та в його обліковій картці вказано, що він повинен ще додатково 06.06.2026 року ще раз пройти ВЛК.
Позивач заявляє, що інформацію про те, що він повинен пройти повторно ВЛК не знав, йому ніхто не повідомляв, повістка або направлення про додаткове проходження ВЛК йому не надходила, в реєстрі «Резерв+» в нього це не вказано. У зв`язку з наявними розбіжностями його військово-облікових даних та реєстру «Оберіг», 06 липня 2026 року він був примусово відвезений до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення даних та проходження ВЛК.
В той же день працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 відвезли позивача на проходження ВЛК в АДРЕСА_1 , і по поверненню назад в м. Калуш вручили йому протокол № 782 від 06.07.2026 року про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.4, ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», та абз.6, ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (пп.4 п.1 Правил військового обліку в частині проходження медичного огляду).
Після складання протоколу про адміністративне правопорушення позивачу видали повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 20.07.2026 року на 10 год. 00 хв.
20 липня 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача прийнята постанова від 20.07.2026р., № 1312, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.
Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач порушив його права, стосовно процедури проходження медичного огляду та військово-лікарської комісії згідно з норм чинного законодавства за місцем перебування на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 , порушив порядок виклику військовозобов`язаного до ТЦК та СП з метою проходження медичного огляду, дана постанова прийнята за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення ним правопорушення, а також з грубим порушенням під час провадження у справі про адміністративне правопорушення вимог КУпАП.
З огляду на викладене просив скасувати постанову №1312 від 20.07.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 якою ОСОБА_1 було притягнуто до адмінвідповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити.
Відповідач подав відзив на позовну заяву. Вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що Позивач перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний, а також відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів мав статус особи, яка підлягає проходженню медичного огляду. Відповідно до довідки ВЛК №2025-0606-1512-3658 від 06.06.2025 Позивач визнаний придатним до військової служби в частинах забезпечення, ПП та ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі статті 13б, 78б графи ІІ розкладу хвороб, графи ТДВ. Відповідно до Наказу Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 року у разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік. Тому направлення на ВЛК є законним.
Отже, постановляючи оскаржувану постанову, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв правомірно та y межах повноважень, y спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Тому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх безпідставністю, необґрунтованістю та відсутністю належних доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.
Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.
За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.
Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як встановлено зі протоколу про адміністративне правопорушення №783 від 06.07.2026 ОСОБА_1 порушив абз.4 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.4, ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», та абз.6, ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (пп.4 п.1 Правил військового обліку в частині проходження медичного огляду)(а.с.12-15).
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст.210-1 КУпАП, як порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, вчинені в особливий період.
На підставі вказаного протоколу начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову №1312 від 20.07.2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та обрано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Постанова мотивована тим, що під час опрацювання матеріалів справи, а також шляхом перевірки даних через реєстр АІТС «Оберіг» та протоколу від 06.07.2026 року за вих. №1/2/10023 встановлено, що гр. ОСОБА_1 не проходив ВЛК протягом відповідно до Наказу №402 від 2008р. «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у ЗСУ». Згідно пункту 3.8. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 зазначено, що Постанова ВЛК про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду. Згідно довідки військово-лікарської комісії №2025-0606-1512-3658-0 від 06.06.2025 року громадянин ОСОБА_1 був визнаний придатний до військової служби. Після закінчення терміну дії гр. ОСОБА_1 підлягав повторному огляд будучи медичному огляду 06.06.2026 року, однак у встановлений термін не прибув на військово-лікарську комісію та не пройшов медичний огляд будучи військовозобов`язаним під час дії в Україні особливого періоду порушив абз. 2. ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.18-19). 
Дії ОСОБА_1 в постанові кваліфіковані за ч.3 ст.210-1 КУпАП, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до довідки ВЛК №2025-0606-1512-3658 від 06.06.2025 
ОСОБА_1  визнаний придатним до військової служби в частинах забезпечення, ПП та ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі статті 13б, 78б графи ІІ розкладу хвороб, графи ТДВ. Підлягає переогляду 06.06.2026 (а.с.17).
Статтею ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Так, у постанові №1312 від 20.07.2026 вказано, що ОСОБА_1 порушив абз. 2. ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Вищевказаною нормою Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Суд зазначає, що обов`язок проходження медичного огляду виникає лише за наявності законного та належним чином обґрунтованого рішення ТЦК та СП про направлення особи на ВЛК. Водночас, із наданої позивачем облікової картки вбачається, що за результатами попереднього медичного огляду він був визнаний придатним до військової служби, а повторний медичний огляд визначено на 06.06.2025.
Пунктом 69 абз. 4 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 №560 передбачено, що у разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
Згідно пункту 3.8 абз. 4 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402, постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Якщо в стані здоров`я військовозобов`язаного за його зверненням або висновками лікарів закладу охорони здоров`я виникли зміни, то за направленням керівника ТЦК та СП проводиться повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Суд констатує, що станом на дату винесення оскаржуваної постанови у позивача не було передбаченого законом обов`язку проходити повторний медичний огляд, оскільки повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби відбувається за направленням. Відповідачем додано до відзиву на позов, направлення для проходження ВЛК яке датується 14.07.2026, а сам протокол про адміністративне правопорушення винесений набагато раніше - 06.07.2026. 
Разом з тим повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться за зверненням військовозобов`язаного або за висновками лікарів закладу охорони здоров`я. Жодних звернень військовозобов`язаного та висновків закладу охорони здоров`я відповідачем не надано.
Крім того, представником відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу існування спеціальних підстав для повторного направлення позивача на ВЛК, зокрема: скасування попереднього висновку ВЛК, виявлення нових обставин щодо стану здоров`я, зміни облікової категорії, рішення вищої ВЛК чи інших підстав, прямо передбачених законодавством.
За такого, суд вважає, що обов`язку повторного проходження ВЛК у позивача не було. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Представником відповідача не надано суду належних доказів щодо підтвердження своєї позиції, не спростовано доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому доводи позивача, наведені в позовній заяві не викликають сумніву, оскільки відповідачем жодних належних та допустимих доказів в підтвердження правомірності винесення оскаржуваного рішення не надав.
Таким чином, постанова №1312 від 20.07.2026 року за справою про адміністративне правопорушення підлягає до скасування, а провадження по справі підлягає закриттю.
На підставі ст. 210-1, ст.ст. 247, 251, 258, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 77, 122, 210, 241, 243, 286, 294-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задоволити.
Постанову  ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1312 від 20.07.2026 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. – скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя