ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | Львів | Справа № 500/3748/25 пров. № А/857/40056/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді | Матковської З. М.
суддів - | Гуляка В. В.
| Ільчишин Н. В.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 500/3748/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій (головуючий суддя першої інстанції Чепенюк О.В., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення 09 вересня 2025 року),-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ( далі – відповідач), в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області, оформлене листом від 26.05.2025 № 1900-0202-8/24823, про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII);
зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити з 10.04.2024 ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону №796-XII.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач 10.04.2024 звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, подавши необхідні документи. Однак, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, ГУ ПФУ в Запорізькій області своїм рішенням від 17.04.2024 №192650011164, прийнятим в порядку екстериторіального розподілу, відмовило у призначенні такої пенсії мотивуючи тим, що не підтверджено мінімально необхідний період роботи чи проживання на території зони посиленого радіологічного станом на 01.01.1993 не менше 4 роки.
Не погодившись з таким рішенням пенсійного органу, позивач оскаржила його до адміністративного суду. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі №500/3593/24, залишеним без змін 16.12.2024 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, скасовано рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.04.2024 №192650011164 та зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії згідно статті 55 Закону № 796-ХІІ та прийняти рішення.
Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 15.11.2024 повторно відмовлено позивачу у призначенні пенсії. 05.05.2025 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про перерахунок пенсії та виплату заборгованості за судовим рішенням, така заява розглянута ГУ ПФУ в Тернопільській області. Листом від 26.05.2025 ГУ ПФУ в Тернопільській області відмовлено в призначенні пенсії. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 500/3748/25 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII, оформлену листом від 26.05.2025 №1900-0202-8/24823.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити з 10.04.2024 ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі зазначає, що не підтверджено періоди проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, що дає право на призначення пенсії пенсійного віку, оскільки ОСОБА_1 . Проживала та працювала в зазначеній зоні з 26.04.1986 року по 26.08.1986 рік та з 12.07.1990 року по 31.12.1992 рік, що станом на 01.01.1993 рік становить 02 роки 09 місяців 21 день.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивачки на пенсійне забезпечення, оскільки діяло відповідно до вимог чинного законодавства.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.,
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.04.2024 звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ (а.с.23-24). За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Запорізькій області прийнято рішення від 17.04.2024 щодо відмови їй в призначенні пенсії. Не погоджуючись з таким рішенням, позивач оскаржила його до суду.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі №500/3593/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 17.04.2024 №192650011164 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та прийняти рішення. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2024 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Запорізькій області залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі №500/3593/24 без змін.
ГУ ПФУ в Запорізькій області на виконання рішення суду повторно розглянуло заяву позивачки, за результатами розгляду прийняло рішення від 15.11.2024 №192650011164 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 роки.
Позивач 13.01.2025 та 05.05.2025 зверталася до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про перерахунок її пенсії та виплату заборгованості за судовим рішенням.
15.05.2025 ГУ ПФУ в Запорізькій області передало звернення ОСОБА_1 для розгляду до відповідного органу пенсійного фонду за місцем перебування (проживання) позивачки.
У відповідь на звернення ОСОБА_1 ГУ ПФУ в Тернопільській області листом від 26.05.2025 повідомило, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі № 500/3593/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в межах покладених зобов`язань, повторно розглянуто заяву від 10.04.2024 щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням висновків суду у цій справі.
Лист містить посилання на статтею 26 Закону, якою передбачено, що починаючи з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу - не менше 31 рік. Тому, необхідний страховий стаж - не менше 26 років (зменшений на 5 років). Однак, за наданими документами не підтверджено періоди проживання у зоні посиленого радіологічного контролю, що дає право на зниження пенсійного віку, оскільки ОСОБА_1 проживала та працювала в зазначеній зоні з 26.04.1986 по 26.08.1986 та з 12.07.1990 по 31.12.1992, що станом на 01.01.1993 становить 02 роки 09 місяців 21 день.
Як підсумок у листі від 26.05.2025 відповідач зазначив: враховуючи вищезазначене, рішенням від 15.11.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання (роботи) у зоні посиленого радіологічного контролю, який станом на 01.01.1993 становить не менше 4 років.
Позивач вважає, що відмова відповідача у призначенні їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку є протиправною, порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII, що встановлено судовим рішенням, яке мало б виконати ГУ ПФУ в Запорізькій області, проте не виконало, то ГУ ПФУ в Тернопільській області, де перебуває електронна пенсійна справа заявниці (відмовна), повторно розглядаючи заяву ОСОБА_1 мало б ці обставини (встановлені судовим рішенням) взяти до уваги, а не з тих самих підстав (які вказані у перших двох рішеннях) відмовляти заявниці у призначені пенсії. Фактично це третя відмова органів Пенсійного фонду.
Апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).
Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки* та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Аналіз наведених положень Закону свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.
При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.
Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійного проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).
Судом першої інстанції встановлено, що питання призначення пенсії позивачці зі зниженням пенсійного віку вже було предметом судового розгляду. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.07.2024 у справі №500/3593/24, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2024 та набрало законної сили, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії згідно статті 55 Закону №796-ХІІ та прийняти рішення.
При розгляді цієї справи суд встановив наявність у позивачки статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи) останньої на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років, що надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII
Відповідно до частини третьої статті 55 Закону № 796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовами для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII є:
1) наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу;
2) факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993;
3) досягнення необхідного віку для призначення пенсії, зменшеного на відповідну кількість років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.
На виконання положень Закону № 1058-ІV постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).
Абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. Для потерпілих від Чорнобильської катастрофи такими документами є:
документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.
Суд першої інстанції здійснив перевірку правомірності відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, визнав відмову ГУ ПФУ в Запорізькій області протиправною. 
Водночас, беручи до уваги, що призначення пенсії відноситься до дискреційних повноважень органів пенсійного фонду, суд визначив спосіб захисту порушеного права через зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону №796-XII з прийняттям рішення.
Отже, позивачка має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII, що встановлено судовим рішенням, яке мало б виконати ГУ ПФУ в Запорізькій області, проте не виконало, то ГУ ПФУ в Тернопільській області, де перебуває електронна пенсійна справа заявниці (відмована), повторно розглядаючи заяву ОСОБА_1 мало б ці обставини (встановлені судовим рішенням) взяти до уваги, а не з тих самих підстав (які вказані у перших двох рішеннях) відмовляти заявниці у призначені пенсії. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову у спосіб визнання протиправною відмову ГУ ПФУ в Тернопільській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного згідно статті 55 Закону №796-XII.
Матеріалами справи підтверджено, що 55-річного віку позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) досягнула ІНФОРМАЦІЯ_2 . Із заявою про призначення пенсії вперше звернулася 10.04.2024 (що встановлено у справі №500/3593/24). Відтак позивач має право на призначення пенсії з 10.04.2024, бо звернення за пенсією відбулося після трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2025 року у справі № 500/3748/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя | | З. М. Матковська
судді | | В. В. Гуляк
| | Н. В. Ільчишин