Справа № 127/16908/25
Провадження №11-кп/801/677/2026
Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 
Доповідач : ОСОБА_2 

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2026 року | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 

із секретарем ОСОБА_5 

за участю:
прокурора ОСОБА_6 
захисника-адвоката ОСОБА_7 
обвинуваченого ОСОБА_8 
представника потерпілого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ТОВ «Скайсолт» - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2023 року, якою кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 42025022110000090 від 26 лютого 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, - закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України, -

в с т а н о в и в:

Згідно ухвали міського суду під час судового розгляду даного кримінального провадження захисник обвинуваченого ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 388 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, та закриття відносно нього кримінального провадження .
У судовому засіданні в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що наполягає щодо закриття кримінального провадження за строками давності та звільнення його від кримінальної відповідальності, наслідки йому зрозумілі. 
Ухвалою суду від 02 червня 2026 року звільнено обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, ст.49 КК України.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі представник потерпілого - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2023 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає про оскаржувана ухвала ґрунтується на припущеннях щодо моменту закінчення кримінального правопорушення, не враховує неповноту досудового розслідування, не містить належної оцінки доводам потерпілого про причетність до зникнення майна інших осіб, залишає поза увагою обставини можливої реалізації майна потерпілого та привласнення коштів від такої реалізації, а також фактично позбавляє потерпілого права на ефективний судовий захист.
Вказує, що суд передчасно дійшов висновку про сплив строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, у даному кримінальному провадженні не встановлено: ??коли саме майно ТОВ «Скайсолт» фактично вибуло з володіння осіб, відповідальних за його збереження; ??коли саме відбулося його приховування, відчуження або інше незаконне розпорядження ним; коли саме припинилися протиправні дії осіб, причетних до його зникнення; коли саме було завершено кримінальне правопорушення, у зв?язку з яким особу притягнуто до кримінальної відповідальності та дату виявлення його відсутності.
Фактично встановлено лише дату передачі майна на відповідальне зберігання.
При цьому суд дійшов висновку про сплив строків давності, виходячи з твердження про звільнення ОСОБА_8 з ДП «Пропан» у 2021 році. Однак саме по собі звільнення особи з підприємства не може автоматично свідчити про припинення її участі у протиправній діяльності та не є належним доказом моменту закінчення кримінального правопорушення.
Більше того, матеріали кримінального провадження не містять належних та достатніх доказів того, що ОСОБА_8 фактично припинив будь-які трудові, службові або інші зв`язки з ДП «Пропан» саме у 2021 році.
Органом досудового розслідування не було проведено жодної належної перевірки зазначених обставин.
Також вказує, що судом залишено поза увагою доводи потерпілого про те, що у 2024 році представникам ТОВ «Скайсолт» надходили пропозиції щодо фактичного «викупу» належного підприємству майна за частину його вартості від осіб, які представлялися пов`язаними з правоохоронними органами. Зазначені обставини свідчать про те, що майно або інформація про його місцезнаходження могли перебувати під контролем невстановлених осіб щонайменше у 2024 році.
Суд не встановив усіх осіб, причетних до зникнення майна ТОВ до дій лише однієї особи «Скайсолт», та передчасно звузив межі кримінально-правової оцінки подій.
Суд не перевірив законність передачі речових доказів на зберігання до ДП «Пропан» та не надав оцінки діям посадових осіб правоохоронних органів Судом першої інстанції фактично залишено поза увагою обставини, за яких майно ТОВ «Скайсолт» взагалі опинилося у володінні ДП «Пропан» та ОСОБА_8 .
Суд не надав належної оцінки обставинам використання та реалізації зрідженого газу, який належав ТОВ «Скайсолт», а також подальшій долі коштів, отриманих від його реалізації. Судом першої інстанції фактично залишено поза увагою одну найважливіших складових даного кримінального провадження - долю зрідженого вуглеводного газу, який належав ТОВ «Скайсолт» та був вилучений правоохоронними органами під час проведення слідчих дій.Також зазначає, що наявні обґрунтовані сумніви щодо правильності правової кваліфікації подій виключно за ч. 1 ст. 388 КК України. Фактичні дані кримінального провадження свідчать про можливу наявність ознак значно тяжчих кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним заволодінням майном потерпілого, його використанням у власних інтересах та привласненням коштів, отриманих від його реалізації. Проте ні досудовим розслідуванням, ні судом першої інстанції зазначені обставини належним чином не перевірялися.Суд не надав належної оцінки доводам потерпілого щодо можливої неправильної кримінально-правової кваліфікації встановлених обставин.Як убачається з матеріалів справи, після вилучення майна ТОВ «Скайсолт» правоохоронними органами законний власник фактично був позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном вартістю понад з 200 000 гривень.Надалі місцезнаходження значної частини цього майна встановлено не було. Майно потерпілому не повернуто. Заподіяні збитки не відшкодовані. Кошти, отримані від використання та можливої реалізації частини майна, не встановлені та законному власнику не повернуті.
Зауважує, що під час підготовчого судового засідання представником потерпілого було доведено до відома суду, що ТОВ «Скайсолт» та його представник не були належним чином повідомлені про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження. Потерпілому не було надано можливості реалізувати передбачене кримінальним процесуальним законом право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування перед направленням обвинувального акта до суду.
Більше того, про сам факт направлення обвинувального акта до суду сторона потерпілого дізналася не від прокурора та не від органу досудового розслідування, а самостійно з відомостей, розміщених у відкритому доступі.
Фактичне усунення потерпілого від завершальної стадії досудового розслідування та подальше ігнорування цього порушення судом призвело до істотного обмеження процесуальних прав потерпілого та позбавило його реальної можливості захищати свої законні інтереси у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь головуючого судді апеляційного суду, думку представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 , який підтримав подану апеляційну скаргу, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, який не заперечив проти апеляційної скарги представника потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відмову в її задоволенні з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Цих вимог закону місцевим судом дотримано в повному обсязі.
Згідно обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_8 , будучи на посаді регіонального менеджера з продажу зрідженого газу дочірнього підприємства «ПРОПАН», згідно наказу 8 - ос від 15.01.2019 ДП «ПРОПАН» ідентифікаційний код 30928236, будучи відповідальною особою за збереження описаного майна, знаючи про наявність встановлених обмежень щодо розпорядження зазначеним майном, при цьому розуміючи суспільно небезпечні наслідки, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, під час розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Вінницькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.12.2019 за №32019020000000094 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 272 КК України було проведено обушки в ході яких виявлено та вилучено майно.
В ході проведення санкціонованих обушків працівниками СУ ФР ГУ ДФС у Вінницькій області було виявлено та вилучено: зріджений газ (пропан -бутан) у кількості 1327,5 літрів, модуль авто - газо заправної станції, який складається з ємностей 4,85м3, колонка синього кольору з двома пістолетами, які з`єднані між собою трубами, кранами та манометром, скраплений газ (пропан - бутан) у кількості 2000,00 (дві) тисячі літрів, авто - газо заправний пункт, який являє собою бочку приблизним об`ємом 12 (дванадцять) тон, насос та колонка синього кольору з наявним заправним пістолетом (шлангом), зріджений газ (пропан - бутан) у кількості 2761 літрів, укомплектована АЗС, яка являє собою бочку білого кольору приблизним об`ємом 10,000 літрів та автозаправну колонку синього кольору, які під`єднані одна до одного за допомогою механізму та спеціального устаткування, авто - газо заправний пункт, який являє собою бочку приблизним об`ємом якої становить 8-10 тон, насос та колонку з наявним запареним пістолетом у робочому стані, яке передано на територію ДП «ПРОПАН», що за адресою: м. Вінниця, вул.. Складська, 12.
Після чого, дане майно було описано працівниками СУ ФР ГУ ДФС у Вінницькій області, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №32019020000000094 від 27.12.2019 та передано на відповідальне зберігання представнику ДП «ПРОПАН» - ОСОБА_8 згідно актів прийому передачі від 28.12.2019, 29.12.2019 - 30.12.2019, 30.12.2019, 03.01.2020, 10.01.2020.
В подальшому, працівниками сектору дізнання Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, 19.02.2025 здійснено виїзд за адресою: м. Вінниця, вулиця Складська, 12, де здійснювало свою підприємницьку діяльність ДП «ПРОПАН», за яким визначено місце зберігання речових доказів, однак під час проведення огляду виявлено відсутність описаних речей, які передані на відповідальне зберігання уповноваженій особі ДП «ПРОПАН » ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, - тобто незаконні дії з майном, яке описано, здійснено особою, якій це майно ввірено.
Відомості про вищевказане кримінальне правопорушення внесено 26 лютого 2025 року до ЄРДР за №42025022110000090, за ч. 1 ст. 388 КК України, згідно якого вбачається, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №32019020000000094 від 27.12.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, слідчими управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Вінницькій області на території Вінницької області проведено 12 обшуків під час, яких вилучалося майно, а саме: автозаправні колонки, резервуари для зберігання палива та інше обладнання, необхідне для функціонування, реалізації та зберігання паливних матеріалів. Після чого на вилучене майно ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області накладено арешт. Разом з тим у відповідності до актів прийому-передачі, укладених між слідчими СУФР ГУ ДФС у Вінницькій області та відповідальних осіб ДП «Пропан», ТОВ «BM-Нафта», ТОВ «ВІН-ОІЛ», ТОВ «ЄВРО-ТАЙМ», арештоване майно передано до підприємств на відповідальне зберігання, а їх представників повідомлено про кримінальну відповідальність за небеконне поводження з майном, на яке судом накладено арешт. Разом з тим, співробітниками СД Вінницького РУП 19.02.2025 здійснено виїзд з метою огляду вищевказаного арештованого майна, однак дізнавачами виявлено відсутність у перерахованих підприємств на зберігання майна, вилученого під час проведення обшуків, на яке судом накладено арешт, що узгоджується з рапортом прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_10 від 25.02.2026.
Під час судового розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , - адвокат ОСОБА_11 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням, в якому просив звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, якщо обвинувачений погоджується із звільненням від кримінальної відповідальності, встановивши, що строк давності минув, заслухавши думки потерпілого та інших учасників, суд зобов`язаний закрити кримінальне провадження у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Таке звільнення вирішується ухвалою суду, в якій не вирішується питання винуватості або невинуватості. Встановлюючи сплив строку, суд виходить з дати вчинення кримінального правопорушення, зазначеної в обвинувальному акті, однак не встановлює дату його вчинення, як і факт вчинення правопорушення.
Місцевий суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши подане клопотання та врахувавши, що від часу вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення минуло більше п`яти років, прийняв рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження.
Колегія суддів звертає увагу на передбачений ст. 49 КК вид звільнення від кримінальної відповідальності, який застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду.
Положення ч. 1-3 ст. 49 КК, якими передбачено підстави та умови звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не наділяють суд дискрецією. Адже законодавець чітко визначив, що суд звільняє від кримінальної відповідальності особу у разі існування підстав для застосування положень ст. 49 КК. Ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності є безумовною, на відміну від інших, наприклад, передбачених ст. ст. 47, 48 КК, в яких вказано, що суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Доводи представника потерпілого з приводу помилкового визначення моменту закінчення кримінального правопорушення, неповноти досудового розслідування, є безпідставними.
Місцевий суд дотримався вищевказаних вимог закону, відповідно до обвинувального акту встановив, в якому кримінальному правопорушенні обвинувачується ОСОБА_8 , його кваліфікацію, зазначив суть питання, що вирішується ухвалою, встановлені судом обставини, які обумовлюють звільнення особи від кримінальної, заслухав думку учасників судового провадження та врахувавши ту обставину, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання таких обставин, прийняв вірне рішення про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_11 щодо звільнення його від кримінальної відповідальності по строкам давності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Специфіка інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності саме полягає в тому, що за наявності визначених у законі умов особа звільняється від такої відповідальності, а кримінальне провадження закривається, раніше від стадії, коли вказані факти можуть чи мають бути належним чином встановлені, доведені, підтверджені.
У результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння (Постанова Верховного Суду від 18 лютого 2025 року в справі №712/8174/23).
Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не є вирішенням питання про винуватість особи та не передбачає ухвалення обвинувального вироку. Відповідно, суд не здійснює оцінку доказів з точки зору доведеності винуватості, не встановлює фактичні обставини кримінального правопорушення в обсязі, необхідному для постановлення вироку, та не формулює висновок про доведеність обвинувачення.
Відповідно до статей 284, 285, 286, 288 КПК України предметом судового розгляду при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення наявності передбачених законом підстав для такого звільнення (зокрема, закінчення строків давності, передбачених статтею 49 КК України), а також з`ясування волевиявлення обвинуваченого щодо його згоди на закриття кримінального провадження.
Закон не покладає на суд обов`язку досліджувати всі докази, встановлювати доведеність обвинувачення чи відображати в ухвалі фактичні обставини у тому обсязі, який є обов`язковим для обвинувального вироку.
Твердження та доводи апеляційної скарги про необхідність направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, оскільки дії ОСОБА_8 ймовірно невірно кваліфіковані, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції розглядався обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 388 КК України.
Відповідно до ст. 377 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Під час розгляду кримінального провадження прокурор не змінював пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення та не висував додаткового обвинувачення.
Також і потерпіла сторона, будучи ознайомленою з матеріалами кримінального провадження під час досудового розслідування, не заявляла про незгоду з пред`явленим ОСОБА_8 обвинуваченням за ч.1 ст.388 КК України.
Не було подано відповідного клопотання про незгоду з кваліфікацією дій і під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Незгоду з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого потерпілою стороною було висловлено тільки під час розгляду судом першої інстанції клопотання захисника обвинуваченого про звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та в апеляційній скарзі.
Враховуючи дані обставини та норми кримінального процесуального закону, неможливим є вихід за межі пред`явленого прокурором обвинувачення.
Доводи апеляційної скарги щодо хибного визначення моменту закінчення кримінального правопорушення, є безпідставними. 
Доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо того, що звільнення ОСОБА_8 з підприємства не може автоматично свідчити про припинення його участі у протиправній діяльності та не є належним доказом моменту закінчення кримінального правопорушення, є безпідставними.
Так, диспозиція ст. 388 КК України пов`язує кримінальну відповідальність із діями особи, якій майно довірено під охорону або зберігання. 
Наказом № 140-ос від 09.04.2021 року ОСОБА_8 було звільнено за угодою сторін (припинено трудові та правові відносини щодо охорони майна). 
Звільнення обвинуваченого з посади є об`єктивною обставиною, яка фактично та остаточно припинила його юридичний і фактичний контроль над майном. Втрата статусу зберігача унеможливлює подальше вчинення цього правопорушення. Тому суд першої інстанції правильно визначив момент закінчення кримінального правопорушення датою звільнення особи з посади, коли її участь у діяльності припинилася, та обґрунтовано застосував ст. 49 КК України. 
Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, повно і всебічно перевірив наявність передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та дійшов законного й обґрунтованого висновку про задоволення відповідного клопотання.
Керуючись ст. ст. 404,405, 407 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ТОВ «Скайсолт» - адвоката ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2023 року, якою кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 42025022110000090 від 26 лютого 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, - закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України,- залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3 (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4