Справа № 750/8080/25
Номер провадження 2/736/33/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року	м. Корюківка	

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді – Пархомчук Т.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №133375347 від 21.07.2021 в розмірі 11875,09 грн. Також позивач просить стягнути за рахунок відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. та судові витрати в сумі 2422,40 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі кредитного договору №133375347 від 21.07.2021 позичальник ОСОБА_1 отримала від ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно договору факторингу № 28118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) набуло статусу кредитора за кредитним договором №133375347 від 21.07.2021. Згідно договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором №133375347 від 21.07.2021. Згідно договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №133375347 від 21.07.2021. ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором у сумі 11875,09 грн., яка складається з наступного: 7199,26 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4675,83 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У зв`язку з цим позивач просить задовольнити його позовні вимоги.
Ухвалою суду від 22.07.2025 у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання. Сторонам надано строк для подачі до суду заяв по суті справи.
Від відповідача 22.08.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає просить відмовити в їх задоволенні. Відповідач наполягає на тому, що розрахунок суми заборгованості не може вважатися первинним бухгалтерским документом, який засвідчує факт надання відповідачу кредитних коштів. Також відповідач зазначає, що на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018 року, на який посилається позивач, як на підставу позовних вимог, у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повинно існувати право вимоги, яке має бути зазначене у реєстрі прав вимоги, що є невід`ємною частиною договору, шляхом зазначення даних про боржників, щодо яких існує право вимоги. При укладенні договору факторингу 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до Відповідача ще не виникло і навіть не існувало вірогідності виникнення такої вимоги, оскільки кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ще не був укладеним і не існувало вірогідності його укладення. Відповідач вважає, що надані позивачем незаповнені бланки форми реєстру прав вимоги, форми повідомлення боржника за кредитним договором та форми акта повернення прав вимоги, а також додаткові угоди до договору факторингу від 28 листопада 2019 року № 19 від 28.11.2019; № 26 від 31.12.2020; № 27 від 31.12.2021; № 31 від 31.12.2022; №32 від 31.12.2023, у додатках яких відсутня інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від TOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» та далі по схематичному ланцюгу відступлення прав вимоги, з огляду на відсутність в них будь-якої інформації. Також відповідач наполягає на тому, що позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а тому позивачем не надано суду доказів переходу права вимоги до відповідача. Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити задоволенні позовних вимог. Також відповідач, просить зменшити розмір судових витрат, адже справа є малозначною, практика розгляду таких справ є типовою, а тому сума витрат на правову допомогу є не співмірною із складністю справи.
Від представника позивача 01.09.2025 надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача зазначає, що згідно із п. 4. 1 договору факторингу, правов миги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прави вимоги, по формі установленій у відповідному додатку . 09.11.2021 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 159 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 11875,09 грн. Отже, позивач вважає, що право вимоги перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» і воно вже існувало на момент переходу, а не було майбутнім як вказує відповідач. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01. 31.07.2024 Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 до Договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 11 875,09 грн. Позивач вважає, що фактичне відступлення прав вимоги не обмежується моментом укладення кредитного чи факторингового договору, а здійснюється на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. Отже, право вимоги за Кредитним договором № 133375347 від 21.07.2021 перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №29/05/25-Е. Згідно п.1.2 цього договору перехід від клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до фактора (позивач) прав вимоги відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком №2. Позивач вважає, що згідно витягу з Реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 11 875,09 грн. Щодо оплати договору факторингу, то позивач зазначає, що навіть за умови відсутності фінансування за вищезгаданим договором перехід прав вимоги вважається таким що відбувся в момент підписання сторонами відповідних реєстрів. В такому випадку обидва товариства вирішують даний спор у судовому порядку. Сторони можуть самостійно встановлювати строки для проведення оплати й даний факт не взаємопов`язаний з предметом договору та переходом права вимоги. Позивач додав до матеріалів позову копії платіжних інструкцій, що підтверджують проведення оплати за набуття права грошової вимоги за Договорами факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, №31/0724-01 від 31.07.2024, № 29/05/25-Е від 29.05.2025 (додатки 14, 17, 21 до позовної заяви). Щодо співмірності витрат на правову допомогу, позивач вважає, що оскільки до матеріалів справи долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, це свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю “Манівео швидка фінансова допомога” та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №133375347 від 21.07.2021.
Як свідчить, додане до матеріалів справи свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 14.06.2022 ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_2 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові було зроблено актовий запис № 535 від 14.06.2022.
Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 10000,00 (десять тисяч грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» Товариства з обмеженої відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». 
Згідно п. 1.2. договору, кредит надається строком 84 (вісімдесят чотири) днів.
Згідно п. 1.3. договору, строк дії договору починається з моменту його укладення та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
Згідно п. 1.4. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85 (двісті п`ятдесят одна цілих вісімдесят п`ять сотих) відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі – «Дисконтна процентна ставка»). 
Згідно п.1.5. договору, на умовах викладених п.1.6. договору до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 (чотириста сімдесят чотири цілих п`ять десятих) відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (далі – «Базова процентна ставка»). 
В п. 1.6 договору зазначено, що умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови , що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку, вказаного в графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування за Базовою процентною ставкою, починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу.
Згідно п. 4.1. договору, невід`ємною частиною договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті товариства: www.moneyveo.ua/
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV276GZ.
ТОВ “Манівео швидка фінансова допомога” свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та 21.07.2021 перерахував на рахунок ОСОБА_3 10000,00 грн., про що виписка по картковому рахунку ОСОБА_3 за період з 21.07.2021 по 26.07.2021.
ОСОБА_3 своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором становить 11875,09 грн., яка складається з наступного: 7199,26 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4675,83 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 
Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 за кредитним договором № 133375347 від 21 липня 2021 року передало своє право вимоги до ОСОБА_3 . Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор).
Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 
Тобто, предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. 
Пунктом 1.2. договору визначено, що перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме Реєстрах прав вимоги. 
В той же час, відповідно до п. 1.5. договору факторингу, реєстр прав вимоги – означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. 
Тобто, реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. 
Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
Як свідчить витяг з реєстру прав вимоги від 09.11.2021 № 159 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього) (а.с. 71-72), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 11 875,09 грн (з них 7199,26 сума основного боргу та 4675,83 заборгованість за відсотками).
Тобто, на момент підписання реєстру прав вимоги до договору факторингу від № 28/1118-01 від 28.11.2018 до якого включено Кредитний договір № 133375347 від 21.07.2021, 09.11.2021, право вимоги до ОСОБА_3 вже існувало. Тобто, суд вважає помилковими посилання відповідача на те, що права вимоги не виникло, адже момент переходу права вимоги це момент підписання реєстру, а на цей момент право вимоги до відповідача, вже існувало.
Як свідчать матеріали справи Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024 було передано своє право вимоги до ОСОБА_3 . Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». 
Відповідно до пункту 8.2 договору факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024 строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2024 року.
Відповідно до п.8.6 додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину
Пунктом 2.1. розділу 2 договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 року, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Тобто предметом Договору факторингу №31/0724-01 від 31.07.2024 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 
31.07.2024 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 до договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 11 875,09 грн. (а.с. 63-64)
Отже, передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності Договору факторингу – до 31.12.2024.
Також, 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №29/05/25-Е. 
Відповідно до п.1.1. за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. 
Ціна продажу – сума грошових коштів, що сплачується Фактором Клієнту на умовах даного договору, розмір якої встановлюється згідно з п.3.3. цього Договору. 
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 є невід`ємною частиною договору (п.1.1.). 
Згідно п.1.2 Договору перехід від Клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до Фактора (Позивач) прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2.
Відповідно до договору реєстр боржників – це інформація, що стосується Боржників, оформлена за формою, встановленою в відповідному додатку (форма реєстру боржників) до цього договору.
Таким чином, згідно витягу з Реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 11 875,09 грн (а.с. 55-56). 
Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 
На підтвердження оплати договорів факторингу позивачем до матеріалів справи було додано платіжні інструкції від 04.06.2025 № 243, 245, від 05.06.2025 № 246, 247, від 06.06.2025 № 248, від 05.08.2024 № 7076. Отже посилання відповідача на те, що позивач не підтвердив факту оплатності договорів факторингу, а відтак не довів факту переходу права вимоги також є безпідставними.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами факт переходу до нього права вимоги за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_3 .
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. 
Відповідач не надавала своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала.
Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 7199,26 грн. та за відсотками за користування кредитом в сумі 4675,83 грн. 
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС».
Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне:
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Згідно із ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.
Вказана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду по справі № 640/16093/21 від 01.09.2022.
Під час розгляду справи судом встановлено, що між позивачем, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» було укладено договір про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025. Згідно із умовами договору вартість послуг узгоджується сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги, який є невід`ємним додатком до договору. Згідно протоколу про надання правничої допомоги від 29.05.2025 № 29/05/25-01 ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» погодили надання юридичних послуг про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 . Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» складено акт № 29/05/25-01 від 29.05.2025. 
У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Надаючи оцінку доказам, які були надані позивачем на обґрунтування розміру судових витрат суд вказує на невідповідність розміру витрат на оплату послуг адвоката критеріям, встановленим частиною п`ятою статті 134 КАС України, зокрема, щодо співмірності заявленої суми у 7000,00 грн. витрат на правову допомогу із категорією складності справи, об`ємом наданих адвокатом послуг, витраченим адвокатом часом на надання правничої допомоги та значенню справи для сторони. З огляду на вказане, суд вважає, що визначена адвокатським об`єднанням сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду даної справи, не є належним чином обґрунтованою.
Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача становить 5000,00 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2422,40 грн. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №133375347 від 21.07.2021 в сумі 11875 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 09 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 5000 (п`ять) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судових витрат.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (02175, м. Київ, Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956).
Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складено 10.07.2026.

Суддя	Т.В.Пархомчук