Справа № 489/1380/26 
Провадження № 2/489/1425/26

РІШЕННЯ
Іменем України

27 серпня 2026 року м. Миколаїв 
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі 
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Бородіною В.Ю.,
без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
В лютому 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 28 358,00 грн. та понесені судові витрати.
Як на підставу позовних вимог вказано, що 01.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 575623434, згідно якого остання отримала кредитні кошти в сумі 5 000,00 грн. на умовах, визначених даним договором. В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до якої суму кредиту було збільшено до 6 500,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала належним чином, кредитну заборгованість не погашала, в зв`язку із чим виникла заборгованість, яка складає 22 173,10 грн., а саме: 6 500,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 12 098,10 грн. – сума заборгованості за відсотками, 325,00 грн. – заборгованість по комісії, 3 250,00 грн. – неустойка. 
14.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/17, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги, серед іншого, до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем було укладено договір факторингу від 27.02.2025 № 27/0225-01, згідно якого останнє отримало права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі до відповідача за вказаним кредитним договором. 
18.03.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 39801-03/2025, згідно якого остання отримала кредитні кошти в сумі 2 600,00 грн. на умовах, визначених даним договором. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконувала належним чином, кредитну заборгованість не погашала, в зв`язку із чим виникла заборгованість, яка складає 6 185,40 грн., а саме: 2 600,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 1 661,40 грн. – сума заборгованості за відсотками, 1 664,00 грн. – сума заборгованості за штрафами, 260,00 грн. – сума заборгованості за комісією. 
27.05.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем було укладено договір факторингу № 27052025, згідно якого останнє отримало права вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. 
Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 
13.03.2026 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що до позовної заяви не долучено детального та достовірного розрахунку на підтвердження розміру заборгованості за кредитними договорами, зокрема відсотків, штрафних санкцій та комісії. Відсутність таких даних унеможливлює перевірку правильності формування складових заборгованості. Також відповідач просила суд прийняти до уваги її тяжкий матеріальний стан, а саме ту обставину, що вона є внутрішньо переміщеною особою, на її утриманні перебуває новонароджена дитина. 
30.06.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких вона наводить власний альтернативний розрахунок заборгованості. При його формуванні посилається на те, що на її переконання позивачем безпідставно нараховано відсотки за користування кредитом по кредитному договору № 575623434 після сплину строку дії договору, який, за її твердженнями, становить 13 днів. Також вказує на те, що нарахування споживачу комісії за видачу кредиту суперечить положенням ЗУ «Про споживче кредитування». Окремо вказувала на те, що на період дії воєнного стану штрафні санкції за порушення виконання грошових зобов`язань не застосовуються. Повторно вказувала на те, що перебуває у тяжкому матеріальному стані, оскільки є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні новонароджену дитину, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та не отримує доходу, має інші фінансові зобов`язання в розмірі близько 20 000,00 грн. Посилаючись на викладене, визнає позовні вимоги частково – в сумі 9 340,03 грн. В задоволенні іншої частини вимог просить відмовити. 
07.07.2026 від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшли письмові пояснення у справі (відповідь на відзив), згідно яких він наполягає на обґрунтованості позовних вимог та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. 
08.07.2026 на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких вона просить суд позовні вимоги задовольнити частково – в сумі 9 340,03 грн. 
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи відбувалось шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та доданих до неї документів, та додатково шляхом направлення смс-повідомлень на номери телефону, зазначені в позовній заяві, які не було доставлено. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про розгляд справи.
Свої заперечення проти позову відповідач ОСОБА_1 виклала у заявах по суті справи. 
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
01.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1  укладено договір кредитної лінії № 575623434, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку дії договору або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с. 9-20). 
Згідно умов договору сума кредиту – 5 000,00 грн., комісія за надання кредиту – 250,00 грн., базова відсоткова ставка – 0,98 % в день від суми залишку кредиту. 
Положеннями п. 5.1 договору встановлено, що кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом переказу грошових коштів на рахунок позичальника,використовуючи реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 . 
Відповідно до розділу 3 договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого він може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 13 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п. 3.2 договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу. Сторони погодили, що строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. 
Згідно п. 12.3 договору за порушення будь-якого з платежів, передбачених цим договором, на 14 і більше календарних днів, кредитодавець має право нарахувати неустойку у вигляді штрафу, розмір якого залежить від загального розміру кредиту за цим договором. 
10.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1  укладено додаткову угоду до договору № 575623434, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про надання позичальнику траншу в сумі 1 500,00 грн., в зв`язку з чим загальний розмір кредиту становить 6 500,00 грн. (а.с. 24-25).
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в обсязі та в порядку, передбаченому договором, що підтверджується платіжними дорученнями від 01.12.2024 та 10.12.2024 (а.с. 22, 23). Натомість відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює повернення кредиту та відсотків за його використання. 
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 04.08.2025 у позичальника ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитним договором № 575623434 в розмірі 22 173,10 грн., а саме: 6 500,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 12 098,10 грн. – сума заборгованості за відсотками, 325,00 грн. – заборгованість по комісії, 3 250,00 грн. – неустойка (а.с. 32-34). 
14.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/17, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату. На підставі вказаного договору ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 (а.с. 27-28).
27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, які є невід`ємною частиною договору (а.с. 29-30). 
18.03.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 39801-03/2025, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с. 39-43). 
Згідно умов договору сума кредиту – 2 600,00 грн., строк надання кредиту – 120 дата, кінцева дата погашення кредиту – 15.07.2025; проценти за користування кредитом – 0,90 % в день на залишок заборгованості, комісія за видачу кредиту – 260,00 грн. 
Згідно п. 5.3 договору у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості. 
ТОВ «Стар Файненс Груп» виконало свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти в обсязі та в порядку, передбаченому договором, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08.01.2026 (а.с. 47). Натомість відповідач свої зобов`язання не виконує, не здійснює повернення кредиту та відсотків за його використання. 
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31.12.2025 у позичальника ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитним договором № 39801-03/2025 в розмірі 6 185,40 грн., а саме: 2 600,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 1 661,40 грн. – сума заборгованості за відсотками, 1 664,00 грн. – сума заборгованості за штрафами, 260,00 грн. – сума заборгованості за комісією (а.с. 53). 
27.05.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27052025, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які є невід`ємною частиною договору (а.с. 48-49). 
Отже у справі, що розглядається, предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика, оформлена через мережу Інтернет.
Наведене свідчить про належне укладення між відповідачем та кредитором кредитних договорів шляхом проставляння електронного підпису сторін, умови яких кредитодавцем були виконані. Відповідач свої зобов`язання за цими договорами щодо повернення кредитних коштів не виконала.
Аналогічна правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит в повному обсязі не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З огляду на положення вище вказаного законодавства можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей договорів, щодо виконання яких виник спір між сторонами, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із матеріалів справи вбачається, що кредитодавцями використовувався електронний договір та застосування цифрового підпису. Кредитні договори підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між кредитодавцями та відповідачем ОСОБА_1 були укладені кредитні договори в електронній формі, умови яких позикодавцем були виконані. Однак відповідач свої зобов`язання за цими договорами щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, в тому числі, договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приймаючи до уваги вищевикладене, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у передбаченому законом порядку набуло право вимоги до відповідача за вище вказаними кредитними договорами. 
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконала, отримані кошти в повному обсязі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка згідно статей 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню з відповідача.
Разом з тим, судом встановлено, що визначена ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сума заборгованості за вказаними кредитними договорами не в повній мірі відповідає вимогам діючого законодавства. 
Зокрема, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача неустойки. 
Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який у подальшому був продовжений Указами Президента України з затвердженням відповідними Законами України.
За таких обставин, станом на період нарахування боржнику ОСОБА_1 неустойки за прострочення виконання грошового зобов`язання, на території України було введено воєнний стан, що виключає можливість стягнення з відповідача заборгованості за такими нарахуваннями. Відповідно в задоволенні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в цій частині необхідно відмовити. 
Також суд вважає безпідставним нарахування ОСОБА_1 процентів за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договору № 575623434. Так, згідно наданого розрахунку за 13 днів користування кредитом позивачем було нараховано відповідачу відсотки в сумі 531,70 грн. 
У відповідності до п. 3.1, 3.2 кредитного договору № 575623434 на момент його укладення строк дії дисконтного періоду становить 13 днів та може бути продовжено позичальником шляхом здійснення оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дії дисконтного періоду. 
В той же час, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що будь-яких оплат за кредитним договором № 575623434 боржником ОСОБА_1 здійснено не було; доказів виконання умови щодо активування нею в особистому кабінеті функції продовження строку дії дисконтного періоду до матеріалів справи не долучено. 
Дослідженими письмовими доказами підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість, право вимоги якої набув позивач та яку просить стягнути з відповідача.
Разом з тим, у відповідності до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Оскільки доказів продовження строку кредитування за вказаним договором після спливу 13 днів дисконтного періоду матеріали справи не містять, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в сумі 531,70 грн.
Щодо заперечень відповідача з приводу розміру відсотків за користування кредитними коштами по кредитному договору № 39801-03/2025, вони не прийняті судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, умовами кредитного договору та змістом наданого розрахунку. 
Також суд не враховує заперечення ОСОБА_1 з приводу безпідставності нарахування комісії за видачу кредиту – виходячи з наступного. 
Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону № 1023-XII (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом № 1734-VIII) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно з частиною п`ятою статті 11 Закону № 1023-XII (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом № 1734-VIII) до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону № 1023-XII (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом № 1734-VIII) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
10 червня 2017 року набув чинності Закон № 1734-VIII, у зв`язку з чим у Законі № 1023-XII текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону № 1023-XII з набуттям чинності Закону № 1734-VIII залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону № 1734-VIII, визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону № 1734-VIII.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 1734-VIII загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом № 1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в наступному розмірі:
за кредитним договором № 575623434 заборгованість в розмірі 7 356,70 грн., з яких: 6 500,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 531,70 грн. – сума заборгованості за відсотками, 325,00 грн. – заборгованість за комісією;
за кредитним договором № 39801-03/2025 заборгованість в розмірі 4 521,40 грн., з яких: 2 600,00 грн. – заборгованість за основним боргом, 1 661,40 грн. – заборгованість за відсотками, 260,00 грн. – сума заборгованості за комісією. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково (41,89 %) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 394,10 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в сумі 1 664,00 грн., в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано належним та допустимих доказів понесення таких витрат, а також їх оплати у встановленому законом порядку. 
Керуючись ст. ст. 141-142, 263-265 ЦПК України, суд – 
вирішив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 575623434 від 01.12.2024 станом на 14.12.2024 в розмірі 7 356,70 грн. (сім тисяч триста п`ятдесят шість гривень 70 копійок), з яких: 6 500,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 531,70 грн. – сума заборгованості за відсотками, 325,00 грн. – заборгованість за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 39801-03/2025 від 18.03.2025 станом на 31.12.2025 в розмірі 4 521,40 грн. (чотири тисячі п`ятсот двадцять одна гривня 40 копійок), з яких: 2 600,00 грн. – заборгованість за основним боргом, 1 661,40 грн. – заборгованість за відсотками, 260,00 грн. – сума заборгованості за комісією. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 1 394,10 грн. (одна тисяча триста дев`яносто чотири гривні 10 копійок).
В задоволенні іншої частини вимог – відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, адреса: Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, 2;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 27.08.2026.

Суддя Г.А. Микульшина