^_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7071/26
Провадження № 2/947/2467/26
РІШЕННЯ
Іменем України
13.08.2026 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:
- секретаря судового засідання Мамедової Р.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Гашова Вікторія Валентинівна про визнання договору недійсним, 
УСТАНОВИВ:

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи
У лютому 2026 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернувся  ОСОБА_1 (далі також – позивач) до  ОСОБА_2 (далі також – відповідачка), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Гашова Вікторія Валентинівна (далі також – тертя особа) про визнання недійсним договору дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у 2025 році він подарував спірну квартиру матері, однак уважав, що укладає договір купівлі-продажу. У подальшому матір відмовилася сплатити кошти за придбану квартиру, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду. 
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Заяви та клопотання учасників справи 
Не надходили. 
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 18.03.2026 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовчі судові засідання призначалися на 07.04.2026, 06.05.2026, 27.05.2026.
Ухвалою суду від 27.05.2026 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті на 16.07.2026 та 13.08.2026.
У судові засідання сторони та/або їх представники, належним чином повідомлені, не з`явилися, про причини неявки не повідомили. 
Відтак,суд уважає за можливе провести судовий розгляд за наявними матеріалами (ч. 1 ст. 223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуваль-ного технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). 
Фактичні обставини справи
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.
Відповідно до договору дарування квартири від 12.03.2025, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В. за реєстровим № 110 ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_2 прийняла в дар квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Дар сторони оцінили в 2 300 000 грн (п. 3 договору).
Факт передачі квартири сторони підтвердили передачею дарувальником обдарованій ключів від квартирі (п. 14 договору). 
Сторони підтвердили, що нотаріус встановив дійсні наміри кожної зі сторін до вчинення цього договору, однакове розуміння сторонами значення, умов договору та його правових наслідків для кожної зі сторін, про що свідчать особисті підписи сторін під правочином (п. 9-11 договору). 
Вказаний договір підписаний сторонами. 
Застосовані норми права 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України).
Так, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). 
Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України). 
Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ч. 1 ст. 209 ЦК України). 
Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України).
Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (ч. 3 ст. 640 ЦК України). 
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 1-5 ст. 203 ЦК України). 
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). 
Згідно з приписами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки (ст. 229 ЦК України). 
Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. (ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України). 
Мотиви прийнятого рішення
З аналізу позовної заяви та долучених до неї доказів випливає, що означений договір дарування був укладений між сином та матір`ю, тобто близькими родичами. Зі змісту договору дарування прямо випливає, що сторони розуміли природу правочину дарування, права та обов`язки кожного х них, що підтверджується підписами сторін під договором, який посвідчений нотаріально. 
Будь-яких доказів на підтвердження доводів позивача, окрім його пояснень, до суду не надано. 
Відтак достатні підстави для задоволення позову відсутні.
Висновки суду
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). 
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню та зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). 
Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).
Відтак, проаналізувавши позовну заяву та надані позивачем докази у поєднанні із застосованими правовими нормами, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачем не доведено перед судом належними та допустимими доказами факт наявності помилки при укладенні оспорюваного договору дарування.
Іншого перед судом не доведено. 
Судові витрати
За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позов не підлягає задоволенню, судові витрати позивача не компенсуються.
На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

1. У задоволенні прозову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Гашова Вікторія Валентинівна про визнання договору недійсним – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя            К. А. Цирфа