ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року | Справа №160/9127/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу

УСТАНОВИВ:

10.04.2026 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 50 від 20.03.2026 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 за незадовільне виконання службових обов`язків, порушення виконання вимог пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-XII, пункту 60 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", статей 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 11, 16, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами службового розслідування щодо можливого неправомірного призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_2 , його - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 50 від 20.03.2026 року було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за незадовільне виконання службових обов`язків, порушення виконання вимог пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року N 3543-XII, пункту 60 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року N 560 "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", статей 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 11, 16, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана». Вважає даний наказ протиправним, оскільки його вина відсутня. Мобілізований ОСОБА_2 станом на день його мобілізації 16.02.2026 не мав відстрочки від призову. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ВС від 09.11.2023 у справі № 560/8238/22, саме на військовозобов`язаного покладено обов`язок самостійно повідомити відповідний орган, в якому особа стоїть на військовому обліку про наявність підстав для відстрочки від призлву на військову службуі, надати документи, які це підтверджують. Крім того порушено процедуру службового розслідування. 03.03.2026 відповідачем надано окреме доручення про проведення службової перевірки. Позивач виконав вимоги окремого доручення: надав рапорт позивача щодо призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_2 , пояснення начальника мобілізаційного відділення, облікові дані та всі наявні документи відносно ОСОБА_2 , матеріали по відстрочці, наказ на призов. Тобто станом на 06.03.2026 відповідач мав всі актувальні дані правомірності призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_2 , відсутність факту правопорушення з боку позивача. Під час службової перевірки не було встановлено, яке саме дисциплінарне правопорушення вчинено, обставини (час, місце, спосіб, наслідки) правопорушення, особу, яка вчинила правопорушення. Були відсутні підстави призначати після проведеної службової перевірки службове розслідування. Службове розслідування було проведено без об`єктивного з`ясування обставин. В порушення вимог п.3 розділу VІ Порядку проведення службових розслідувань у ЗСУ, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 № 608, позивачу не було направлено примірник акту службового розслідування. Наказ/витяг з наказу командина ВЧ НОМЕР_2 № 50 від 20.03.2026 не доводився до його відома під підпис із зазначенням дати. В наказі не зазначано, які саме обов`язки він виконав незадовільно. Він не порушував п.60 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, оскільки ОСОБА_2 із заявою про відстрочку не звертався і така заява не була предметом розгляду. Безпідставним в наказі є посилання про притягнення до дисциплінарної відповідальності на статті 1,4 Дисциплінарного Статуту ЗСУ. З тексту наказу неможливо встановити порушення позивачем ст.58 Дисциплінарного Статуту ЗСУ. З урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 14 квітня 2026 року суд відкрив провадження у справі №160/9127/26 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідач, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, 29.04.2026 надіслав до суду письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що відповідальність за наказ несе командир, який його виддав. Відносно позивача було проведене службове розслідування та за результатами наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.03.2026 року № 50 «Про результати службового розслідування» за незадовільне виконання службових обов`язків, порушення виконання вимог пункту 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-XII, пункту 60 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 11, 16, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана». На підставі статей 84, 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ командир військової частини НОМЕР_2 прийняв рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначив вид дисциплінарного стягнення, при цьому враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Зважаючи на встановлені на підставі зібраних і проаналізованих у їх взаємозв`язку доказів, фактичних обставин цієї справи, вважаємо, що встановлено факт порушення позивачем військової дисципліни, а саме беззастережно виконувати накази командирів (начальників), кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 1 та 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ).
Крім цього звертає увагу суду, що під час проведення службового розслідування жодних заяв (клопотань), заперечень від позивача не надходило.
Таким чином, вина позивача у порушенні дисципліни доведена, а оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 20.03.2026 року № 50 «Про результати службового розслідування» не порушує встановлених Статутом внутрішньої служби ЗСУ та Дисциплінарним статутом ЗСУ вимог до його прийняття, тому підстави для його скасування відсутні. Факт порушення прав позивача під час проведення службового розслідування відповідачем відсутній. 
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), підполковник, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витгом із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 06.03.2026 № 148.
Відповіно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 06.03.2026 року № 148 «Про призначення службового розслідування» було призначене службове розслідування щодо можливого неправомірного призову на військову службу під час мобілізації на особливий період ОСОБА_2 , який згідно відомостей із Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів мав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, як чоловік, який має дитину віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини помер.
20.03.2026 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 №50 «Про результати службового розслідування» за незадовільне виконання службових обов`язків, порушення виконання вимог пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року №3543-XII, пункту 60 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 11, 16, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана". 
Відповідно до рапорту позивача від 05.03.2026 № 1391/1530, ОСОБА_1 за фактом призову на військову службу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повідомив про таке.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 16.02.2026 року був зупинений спільною групою військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з представником Національної поліції України під час здійснення заходів оповіщення, відповідно до Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.02.2026 року №108 «Про проведення заходів з оповіщення військовозобов`язаних» задля перевірки військово-облікових документів.
Під час перевірки військово-облікових документів даної особи встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підлягає призову на військову службу, відстрочки та/або активного бронювання не має. Відповідно до інформації особі було запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 задля уточнення облікових даних.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було супроводжено до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Під час перебування в ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно нього було направлено всі можливі запити до державних реєстрів України.
За результатом отриманих відповідей у сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформація щодо наявності інвалідності – відсутня. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 28.01.2026 року була автоматично скасована системою на підставі втрати (відсутності) законних підстав.
Після скасування автоматичною системою відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до даних в АІТС «Оберіг» жодних дій задля отримання (поновлення) останньої не вчиняв.
Жодного підтвердження наявного права на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , надано не було, згідно даних в АІТС «Оберіг» підстави відсутні також.
На підставі вищевикладеного, в подальшому ОСОБА_2 був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період до в/ч НОМЕР_4 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.02.2026 року №166/м.
Такі ж пояснення, 04.03.2026 надав під час службового розслідування заступник начальника – начальник мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Відповідач наполягає на тому, що посадовим особам Центрально-Чечелівського ОР у місті ІНФОРМАЦІЯ_7 було достеменно відомом, що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мав право на відстрочку на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційн підготовку та мобілізацію". Всупереч зазначеному, ОСОБА_2 було мобілізовано. Однак, через масовий розголос в медіапросторі відносно незаконного призову ОСОБА_2 на військову службу, представником Уповноваженого ВРУ з прав людини у Дніпропетровській області було надіслано запит від 20.06.2026 № 2452.2/26/53 до заступника МОУ щодо перевірки наявності підстав для мобілізації ОСОБА_2 . У зв`язку з чим Командувач Сухопутних військ ЗСУ листом від 03.03.2026 № 147/116/2/1-уд наказав провести службове розслідування події.
За результаттами проведеного службового розслідування було встановлено порушення за яке, за незадовільне виконання службових обов`язків, порушення виконання вимог пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року №3543-XII, пункту 60 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 11, 16, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана". 
Позивач вважає, що відповідач протиправно притягнув його до дисциплінарої відповідальность у видді «суворої догани», провівши службове розслідування не об`єктивно та з порушенням процедури встановлення обставин правопорушення і ознайомлення із наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, чим порушив його законне право, у зв`язку з чим звернувся до суду з вищезазначеним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, а також доводам відповідача у відзиві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України, (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Згідно з ч. 4 ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
Додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну таємницю;
додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;
не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Частиною 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтею 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Згідно із ст. 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Статтею 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).
Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Пунктом 13 розділу ІІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.
Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Згідно з пунктом 1 розділу ІV Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Статтями 54, 55 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу). Командир бригади (полку, корабля 1 рангу) має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно) статті 48 цього Статуту.
Відповідно до ст. 92 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.
Дисциплінарним статутом ЗСУ встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. 
Вирішуючи спір, суд виходить із того, що відповідно до статей 84-86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування проводиться з метою встановлення причин та умов вчинення дисциплінарного правопорушення, ступеня вини військовослужбовця, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності може бути прийняте лише за умови повного доведення його вини. При цьому під час накладення дисциплінарного стягнення командир зобов`язаний врахувати характер і обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередню поведінку військовослужбовця та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення питання про дисциплінарну відповідальність.
Верховний Суд у постанові від 30.04.2024 у справі №420/17256/22 зазначив, що однією з обставин, яка підлягає обов`язковому встановленню під час службового розслідування, є ступінь вини військовослужбовця, а такі обставини повинні бути відображені у висновку службового розслідування або наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Недостатньо лише констатувати факт порушення окремих норм законодавства чи статутів без наведення конкретних дій або бездіяльності особи, які становлять дисциплінарний проступок.
Дослідивши оскаржуваний наказ №50 від 20.03.2026, суд встановив, що в ньому фактично наведено лише загальне посилання на незадовільне виконання службових обов`язків та порушення пункту 4 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 60 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560, а також окремих положень Дисциплінарного статуту і Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Разом із тим зі змісту наказу неможливо встановити: які саме службові обов`язки позивач виконав неналежним чином; які конкретні дії або бездіяльність становлять дисциплінарний проступок; у чому полягає вина позивача; які докази підтверджують можливість для позивача діяти інакше за встановлених обставин; яким чином саме дії позивача перебувають у причинному зв`язку із призовом ОСОБА_2 . 
Таким чином, наказ містить лише нормативне обґрунтування дисциплінарної відповідальності, однак не містить індивідуалізованого опису самого дисциплінарного проступку, що суперечить вимогам статей 84-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ та правовим висновкам Верховного Суду. 
Матеріалами справи встановлено, що перед виданням наказу про призов ОСОБА_2 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 було здійснено перевірку військово-облікових даних, сформовано запити до державних реєстрів, а згідно з відомостями АІТС «Оберіг» відстрочка ОСОБА_2 була автоматично скасована ще 28.01.2026 у зв`язку із втратою законних підстав. Також матеріали справи містять пояснення позивача та начальника мобілізаційного відділення ОСОБА_5 , відповідно до яких після автоматичного скасування відстрочки ОСОБА_2 не звертався із заявою про її поновлення та не подавав документів, які підтверджували б існування чинних підстав для відстрочки.
Будь-яких доказів, які б спростовували наведені пояснення або підтверджували, що на момент видання наказу про призов позивачу було достеменно відомо про існування у ОСОБА_2 чинного права на відстрочку, відповідач суду не надав.
Посилання відповідача на те, що посадовим особам ТЦК було «достеменно відомо» про право ОСОБА_2 на відстрочку, саме по собі не є належним доказом у розумінні статей 72-77 КАС України, оскільки не підтверджене жодними документами чи іншими допустимими доказами.
Суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 09.11.2023 у справі №560/8238/22, відповідно до якого обов`язок повідомити територіальний центр комплектування про наявність підстав для відстрочки та подати документи, що підтверджують таке право, покладається саме на військовозобов`язаного. Саме по собі існування передбаченої законом підстави ще не означає автоматичного виникнення у посадової особи обов`язку застосувати відстрочку без звернення військовозобов`язаного та без подання ним відповідних документів.
Обставина того, що наказ про призов ОСОБА_2 №166/м був підписаний саме позивачем, не може сама по собі свідчити про наявність дисциплінарного проступку. Для покладення дисциплінарної відповідальності відповідач повинен був довести, що позивач, усвідомлюючи наявність чинних законних підстав для відстрочки або маючи реальну можливість їх встановити, всупереч вимогам законодавства умисно чи з необережності прийняв рішення про призов. Таких обставин ані висновок службового розслідування, ані наказ №50 не містять.
Крім того суд бере до уваги доводи позивача щодо порушення порядку проведення службового розслідування, зокрема ненадання йому акта службового розслідування та недоведення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності під підпис. Верховний Суд у постанові від 30.04.2024 у справі №420/17256/22 звернув увагу, що наказ (витяг із наказу) про притягнення до дисциплінарної відповідальності має бути доведений до військовослужбовця під підпис із зазначенням дати, а у разі відмови від підпису складається відповідний акт. Відповідач не надав суду належних доказів дотримання зазначеної процедури. 
За таких обставин суд робить висновок, що відповідач не довів належними та допустимими доказами наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку, ступеня його вини та причинного зв`язку між його діями й наслідками, а оскаржуваний наказ у спірній частині не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд зробив висновок про задоволення позову.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з цим позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак питання щодо розподілу витрат на сплату судового збору судом не розглядається. Інші судові витрати позивачем не заявлено.
Керуючись ст. 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 № 50 від 20.03.2026 року в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_1 за незадовільне виконання службових обов`язків, порушення виконання вимог пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-XII, пункту 60 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 "Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", статей 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та статей 11, 16, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана».
Судовий збір не розподіляється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук