Справа № 560/18674/25
РІШЕННЯ
іменем України
27 липня 2026 року | м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 29.01.2020 (дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18) по день виключення зі списків особового складу військової частини набув право на обчислення та виплату грошового забезпечення, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Ухвалою від 09 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою від 30.10.2025 визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду та поновлено цей строк, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 30.10.2025 суд роз`єднав в самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 у справі № 560/15405/25, а саме:
1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 24.12.2016 по 28.02.2018 та з 01.01.2024 по 31.10.2024 індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 24.12.2016 по 28.02.2018 та з 01.01.2024 по 31.10.2024 індексацію грошового забезпечення, включно із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, залишивши у провадженні адміністративної справи №560/15405/25;
2) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в повному розмірі фіксованої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 31.10.2024 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 фіксовану індексацію грошового забезпечення з 01.03.2018 по 31.10.2024 включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, присвоївши зазначеній справі новий номер;
3) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткова види грошового забезпечення) за 2020 рік, за 2021 рік, за 2022 рік та за 2023 рік виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, з урахуванням виплаченої суми та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткова види грошового забезпечення) за 2020 рік, за 2021 рік, за 2022 рік та за 2023 рік виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року N 704, з урахуванням виплаченої суми, присвоївши зазначеній справі новий номер;
4) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018, 2019, 2020, 2022, 2023, 2024 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018, 2019, 2020, 2022, 2023, 2024 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, присвоївши зазначеній справі новий номер;
5) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за період по 22 листопада 2023 року у розмірі 486 відсотків посадового окладу та надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 22 листопада 2023 року, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за період по 22 листопада 2023 року у розмірі 486 відсотків посадового окладу та надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 22 листопада 2023 року, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, присвоївши зазначеній справі новий номер.
6) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення., яке відбулося в жовтні 2024 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення., яке відбулося в жовтні 2024 року, присвоївши зазначеній справі новий номер.
Ухвалою від 24.06.2026 суд об`єднав в одне провадження справи №560/18674/25, №560/18675/25, №560/18676/25 та №560/18677/25, присвоївши об`єднаній справі №560/18674/25.
Предметом розгляду справи №560/18674/25 є:
- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткова види грошового забезпечення) за 2020 рік, за 2021 рік, за 2022 рік та за 2023 рік виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, з урахуванням виплаченої суми;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткова види грошового забезпечення) за 2020 рік, за 2021 рік, за 2022 рік та за 2023 рік виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, з урахуванням виплаченої суми;
- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018, 2019, 2020, 2022, 2023, 2024 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704;
- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2018, 2019, 2020, 2022, 2023, 2024 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704;
- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за період по 22 листопада 2023 року у розмірі 486 відсотків посадового окладу та надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 22 листопада 2023 року, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;
- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за період по 22 листопада 2023 року у розмірі 486 відсотків посадового окладу та надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період по 22 листопада 2023 року, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;
- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення., яке відбулося в жовтні 2024 року;
- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення., яке відбулося в жовтні 2024 року.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує. 
Зазначає, що нарахування та виплата грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, щомісячної премії, надбавки за особливості проходження служби та підйомної допомоги позивачу здійснювалися відповідно до вимог чинного законодавства та в межах наданих повноважень. 
Вважає, що підстави для проведення перерахунку грошового забезпечення із застосуванням прожиткового мінімуму станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 відсутні, а тому оскаржувана бездіяльність відсутня. 
На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою суду від 24.06.2026 суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 , в триденний строк з дня вручення копії даної ухвали, надати до суду відомості про нарахування та виплату грошового забезпечення за 2020-2024 роки, документи щодо використання та компенсації невикористаних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій, накази про встановлення премій та надбавок у 2023 році, документи щодо нарахування і виплати підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби у жовтні 2024 року, а також копію наказу про звільнення позивача з військової служби та довідку про остаточний розрахунок при звільненні.
15.07.2026 представником Військової частини НОМЕР_1 подано до суду клопотання, в якому останній просить суд зупинити провадження у справі №560/18674/25 до набрання законної сили рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у адміністративній справі №240/401/26.
Ухвалою суду від 22.07.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі №560/18674/25 до набрання законної сили судовим рішенням об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у адміністративній справі №240/401/26 (провадження №К/990/11893/26).
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивач - ОСОБА_1 , в період з 24.12.2016 по 31.10.2024 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 , на посаді навідник (ЗКУ – 1).
Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення, яке видане 31.07.2018.
Відповідно до відомостей, що містяться у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 10.12.2016, позивача виключено зі списків особового складу та звільнено з військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 31.10.2024.
Вважаючи, що Військова частина НОМЕР_1 протиправно не здійснила перерахунок та виплату грошового забезпечення за 2020-2023 роки із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року, не нарахувала та не виплатила грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018, 2019, 2020, 2022, 2023 та 2024 роки, щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби, надбавку за особливості проходження служби, а також підйомну допомогу у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання), позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.
Положеннями статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Проте пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови № 704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 викладено у новій редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Отже зазначеними змінами було чітко встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Однак у подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.
За змістом частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
З наведеного слідує, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19.10.2022 у справі №400/6214/21, від 15.03.2023 у справі №420/6572/22.
Тобто, з 29.01.2020 у зв`язку із відновленням дії пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.
Натомість, відповідачем застосовувався розмір прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018, а не встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року.
Відповідач не здійснив відповідні перерахунки та виплату сум грошового забезпечення, що свідчить про наявність протиправності щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2020 встановлено у сумі 2102,00 грн.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 встановлено в сумі 2270,00 грн.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022 встановлено в сумі 2481,00 грн.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 встановлено в сумі 2684,00 грн.
З наведеного вбачається, що редакції законів України про державний бюджет на 2020-2023 роки свідчить про зміни в розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сторону їх поступового збільшення.
Водночас, суд враховує, що 12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №481 Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 (далі - Постанова №481), яка набрала чинності 20.05.2023 та якою по-іншому врегульовані спірні правовідносини.
Однак, постановою Верховного Суду України від 17.02.2026 у справі №520/5814/24 колегія суддів відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2025 року у справі №600/3516/24-а та від 22 жовтня 2025 року у справі №420/3824/25, у яких викладено правовий висновок про те, що з дня набрання чинності Постановою №481 (20 травня 2023 року) та протягом усього періоду її дії (до 18 червня 2025 року) правові підстави для видачі довідок про розмір грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини у вигляді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відсутні.
Так, у справі №520/5814/24 колегія суддів сформувала наступний правовий висновок: до правовідносин, пов`язаних із оформленням та направленням до органу Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, визначеного станом на 01 січня 2024 року відповідно до постанови №704, під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням має застосовуватися пункт 4 постанови №704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена постановою №481, якою визначено фіксовану розрахункову величину - 1762,00 грн.
Вказані висновки Верховного Суду є релевантними до спірних правовідносин.
Суд також звертає увагу, що перерахунок розміру посадового окладу та окладу за військовим званням супроводжує здійснення перерахунку (донарахування) усіх видів грошового забезпечення, зокрема, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні тощо.
Разом з тим, перерахунку з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року підлягають лише ті одноразові додаткові види грошового забезпечення, які вже були нараховані та виплачені позивачу за спірний період.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, нараховуючи та виплачуючи позивачу грошове забезпечення з 29.01.2020 по 31.12.2023, щомісячні і одноразові додаткові види грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, діяв протиправно.
Таким чином, необхідно зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 31.12.2023 (посадовий оклад, оклад за військовим званням, нараховані та виплачені за цей період щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення), із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.
Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та зобов`язання здійснити її нарахування і виплату, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими Конституцією України та законами України, з урахуванням особливостей, установлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною восьмою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки».
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надається пільга у вигляді використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Аналогічне право передбачене статтею 16-2 Закону України «Про відпустки».
Таким чином, позивач як учасник бойових дій мав право на отримання додаткової оплачуваної відпустки тривалістю 14 календарних днів щороку.
Водночас абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток.
Отже, системний аналіз наведених норм права свідчить, що право на додаткову відпустку як учасника бойових дій та право на отримання грошової компенсації за її невикористання є різними за своїм змістом правами. Якщо право на додаткову відпустку виникає щороку за наявності визначених законом підстав, то право на виплату грошової компенсації за всі невикористані дні такої відпустки законодавець пов`язує саме із звільненням військовослужбовця з військової служби.
При цьому нарахування та виплата такої компенсації здійснюються за останнім місцем проходження військової служби незалежно від того, у якій військовій частині виникло право на відповідну відпустку.
Як установлено судом, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2024 №239 позивач був виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та вибув до нового місця проходження військової служби. Зазначений наказ підтверджує, що позивача було переведено до іншої військової частини, однак із військової служби він не звільнявся. Крім того, відповідач зазначив, що у зв`язку з вибуттям позивача до нового місця проходження служби грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки не нараховувалася та не виплачувалася.
Як установлено судом, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2024 №239 позивач був виключений зі списків особового складу військової частини та вибув до нового місця проходження військової служби. Таким чином, позивача було переведено до іншої військової частини, однак із військової служби він не звільнявся. Відповідачем також зазначено, що у зв`язку з вибуттям позивача до нового місця проходження служби грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки не нараховувалася та не виплачувалася.
З огляду на те, що позивач не був звільнений з військової служби, а лише переведений до іншої військової частини, на момент виникнення спірних правовідносин у нього не виникло права на отримання грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, оскільки відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» таке право виникає у рік звільнення з військової служби.
Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби та надбавки за особливості проходження служби, а також зобов`язання здійснити їх нарахування та виплату, суд зазначає таке. 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 щомісячна премія та надбавка за особливості проходження служби є складовими грошового забезпечення військовослужбовців. Розмір зазначених виплат визначається у відсотковому співвідношенні до посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових грошового забезпечення.
Як встановлено судом, наказами командира Військової частини НОМЕР_1 позивачу у спірний період встановлювалися відповідні розміри щомісячної премії та надбавки за особливості проходження служби.
При цьому суд враховує, що встановлення конкретного розміру щомісячної премії та надбавки за особливості проходження служби належить до повноважень командира військової частини, а тому суд не наділений повноваженнями визначати або змінювати їх відсотковий розмір.
Разом із тим спір у цій справі виник не щодо правомірності встановлених відповідачем відсоткових розмірів зазначених виплат, а щодо правильності визначення бази для їх обчислення, оскільки позивачу посадовий оклад та оклад за військовим званням були визначені без урахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом станом на 01.01.2023.
Враховуючи висновок суду про протиправність визначення відповідачем розміру посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, суд дійшов висновку, що перерахунку підлягають також похідні складові грошового забезпечення, зокрема щомісячна премія та надбавка за особливості проходження служби, розмір яких залежить від зазначених окладів.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби за період по 22 листопада 2023 року у розмірі 486 відсотків посадового окладу та надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період по 22 листопада 2023 року, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704, та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 провести їх нарахування та виплату, суд зазначає таке.
Як установлено судом, у спірний період розміри щомісячної премії позивача визначалися відповідними наказами командира Військової частини НОМЕР_1 та не були незмінними. Зокрема, наказами командира військової частини у різні місяці 2023 року позивачу встановлювалися різні відсоткові розміри щомісячної премії, що підтверджується матеріалами справи.
Отже, матеріали справи не підтверджують, що протягом усього заявленого позивачем періоду щомісячна премія була встановлена саме у розмірі 486 відсотків посадового окладу.
Крім того, визначення конкретного розміру щомісячної премії та надбавки за особливості проходження служби належить до дискреційних повноважень командира військової частини та здійснюється на підставі відповідних наказів. Суд не наділений повноваженнями визначати або змінювати встановлені наказами розміри зазначених виплат.
За таких обставин позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання) у розмірі місячного грошового забезпечення, який, за твердженням позивача, відбувся у жовтні 2024 року, а також про зобов`язання відповідача здійснити її нарахування та виплату, суд зазначає таке.
Відповідно до частини третьої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, у разі переїзду на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, строк навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини виплачується підйомна допомога у розмірі місячного грошового забезпечення.
Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги затверджений наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45.
Відповідно до пункту 1 Порядку №45 підйомна допомога виплачується військовослужбовцям у разі переїзду на нове місце військової служби в інший населений пункт у випадках, визначених законодавством.
Згідно з пунктом 3 Порядку №45 виплата підйомної допомоги здійснюється за новим місцем військової служби відповідно до наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається нарахована сума виплати, а відповідно до пункту 12 цього Порядку наказ про виплату підйомної допомоги готується службою персоналу військової частини.
Відповідно до статей 72, 73, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а обов`язок доказування обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, покладається на позивача.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається лише на те, що у жовтні 2024 року відбувся його переїзд на нове місце служби (проживання), у зв`язку з чим він набув право на отримання підйомної допомоги.
Разом із тим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність передбачених законодавством підстав для виплати позивачу підйомної допомоги. Зокрема, позивачем не надано наказу про призначення на нову військову посаду, документів, які підтверджують переїзд до нового місця військової служби, рапорту щодо виплати підйомної допомоги чи інших документів, які б свідчили про виникнення у нього права на зазначену виплату.
Самі лише посилання у позовній заяві на факт переїзду у жовтні 2024 року без їх документального підтвердження не можуть вважатися достатніми доказами у розумінні статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України для висновку про виникнення у позивача права на отримання підйомної допомоги.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач не довів наявності передбачених законодавством підстав для виплати йому підйомної допомоги у зв`язку з переїздом на нове місце служби (проживання), а відтак відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо її ненарахування та невиплати, а також для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату зазначеної допомоги.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди: з 29.01.2020 по 31.12.2020; з 01.01.2021 по 31.12.2021; з 01.01.2022 по 31.12.2022; з 01.01.2023 по 31.12.2023, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020 Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", станом на 01.01.2021 Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", станом на 01.01.2022 Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", станом на 01.01.2023 Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік".
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 29.01.2020 по 31.12.2020, із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 01.01.2021 по 31.12.2021, із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 01.01.2022 по 31.12.2022, із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення) з 01.01.2023 по 31.12.2023, із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: | ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач: | Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )
Головуючий суддя | | Є.В. Печений