Справа №:755/20771/25
Провадження №: 2-а/755/781/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2026 р.  Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді -  Хромової О.О.
при секретарі -   Бовкун М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області (далі - ЦМУ ДМС України у місті Києві та Київській області), у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив визнати протиправною та скасувати постанову ПН МКП № 016882 від 13 травня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за частиною другою статті 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На обгрунтування позовних вимог зазначив, що 13 травня 2025 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення на громадянина російської федерації ОСОБА_1 за частиною другою статті 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн. Позивач з постановою не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. ОСОБА_1 є громадянином російської федерації, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 , виданим відділенням УФМС Росії по Омській області в азовському німецькому національному районі від 31 липня 2012 року. ОСОБА_1 02 жовтня 2023 року за власною ініціативою укладено з Міністерством оборони України контракт про проходження іноземцями та особами без громадянства військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, позивача прийнято на військову службу за контрактом, присвоєно військове звання солдат, видано військовий квиток серії НОМЕР_2 . Під час перебування на військовій службі ОСОБА_1 займав посаду Стрільця відділення служби, ВОС-100915А та приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. У лютому 2025 року ОСОБА_1 повернувся до військової частини в Київській області, де його тримали під вартою. У березні 2025 року позивачу запропонували підписати рапорт на звільнення. З квітня 2025 року ОСОБА_1 перемістили за межі військової частини, в подальшому з`ясовано, що ОСОБА_1 затримано відповідачем, відносно нього винесено рішення про примусове видворення та поміщено (передано) у Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ДМС України, які незаконно перебувають на території України. Водночас, наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 07 травня 2025 року № 117ДСК було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Отже, відповідно до частини дев`ятнадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ОСОБА_1 має законні підстави перебувати на території України до 07 серпня 2025 року. Поряд з цим, позивач не мав змоги особисто звернутися за оформленням посвідки на постійне проживання. З матеріалів, що стали підставою для затримання ОСОБА_1 та подальшого складення відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, стало відомо, що затримання здійснено з підстав отриманої у рапорті від 12 травня 2025 року офіцера 2 відділу 4 управління штабу 6 загону військової частини НОМЕР_3 , капітана ОСОБА_2 , інформації. Водночас, із зазначеного рапорту слідує, що ОСОБА_1 перебував на військовій службі в ЗСУ, а отже відповідачем мало бути з`ясовано обставину того, чи має ОСОБА_1 законні підстави для перебування на території України. Проте, під час прийняття оскаржуваної постанови не було вчинено жодних дій щодо витребування документів для з`ясування обставин, викладених у рапорті. Також відповідачем не було повідомлено позивача належним чином про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим позбавлено прав, гарантованих Конституцією України та статтею 268 КУпАП.
З огляду на викладене позовні вимоги просив задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати.
У порядку автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Хромовій О.О.
28 жовтня 2025 року (вхід. № 64904) представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Янкул Г.І., подала до суду клопотання про долучення доказів, а саме: просила долучити до матеріалів справи копії відповіді на адвокатський запит, постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКП
№ 016882 від 12 травня 2025 року та копію протоколу затримання серії МКМ 000489 від 12 травня
2025 року, уточнену позовну заяву.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - не більш як десять днів з часу отримання позивачем копії ухвали.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2025 року про залишення позову без руху вручено позивачеві 08 листопада 2025 року.
10 листопада 2025 року (вхід. від 11 листопада 2025 року № 68568, № 68653) представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Янкул Г.І., подала до суду заяви про усунення недоліків, до яких долучила квитанцію про сплату судового збору, чим виконано вимоги ухвали про залишення позову без руху у встановлений судом строк.
13 листопада 2025 року судом отримано підтвердження про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом, відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.
24 листопада 2025 року (вхід. від 25 листопада 2025 року № 71559) до суду від представника відповідача ЦМУ ДМС України у місті Києві та Київській області - Штоюнди Ж.М., надійшов відзив на позовну заяву.
12 травня 2025 року службовими особами військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України виявлено позивача, який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні. В ході перевірки не встановлено коли та яким чином позивач перетнув державний кордон в бік в`їзду в Україну, оскільки за обліками ЦП ДСК «Аркан» така інформація відсутня. З питань оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання, дозволу на імміграцію в Україну не звертався. Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів у встановленому законом порядку не звертався, будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав. З викладеного вбачається, що позивачем порушено вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення був присутній перекладач Галка Л. 12 травня 2025 року за порушення, що передбачене частиною другою статті 203 КУпАП, було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 016950. Про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу було відомо, що підтверджується його підписом у протоколі, де, окрім цього, своїм підписом зазначив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення просить провести без його участі. 13 травня 2025 року першим заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було розглянуто матеріали адміністративної справи відносно позивача та винесено постанову серії ПН МКМ № 016882 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн.
Оскільки уповноважені особи ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, у задоволенні позовних вимог просили відмовити.
30 грудня 2025 року (вхід. від 01 січня 2026 року № 148) до суду від представника позивача - адвоката Янкул Г.І., надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: просила долучити до матеріалів справи Довідку про перебування іноземця або особи без громадянства в ПТПІ від 12 листопада 2025 року за № 45-25 та рішення Дніпровського  районного суду міста Києва від 30 липня 2025 року у справі № 755/11034/25.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.
Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
За нормою пункту 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено частиною другою статті 55 Конституцій України та статтею 6 КАС України.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації, що підтверджується довідкою про особу та військовим квитком Серії НОМЕР_2 .
02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 було укладено з Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_3 контракт про проходження іноземцями та особами без громадянства військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, відповідно до пункту 1 якого « ІНФОРМАЦІЯ_1 , особа без громадянства ОСОБА_1 » «добровільно бере на себе зобов`язання: проходити військову службу у Збройних Силах України протягом строку Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулює порядок проходження військової служби, та цим Контрактом...».
Так, у контракті документом, який посвідчує особу ОСОБА_1 зазначено паспорт
№ НОМЕР_1 , виданий відділенням УФМС Росії по Омській області в азовському німецькому національному районі від 31 липня 2012 року.
Того ж дня ОСОБА_1 було прийнято на військову службу за контрактом, присвоєно військове звання солдат, про що свідчить копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 02 жовтня 2023 року № 192 РСдск.
До матеріалів справи також долучено копію наказу командира військової частини (з адміністративно-господарської діяльності) від 12 березня 2025 року № 106 «Про призначення службового розслідування».
У Витязі з акту службового розслідування зазначено, що 11 березня 2025 року ... рапортом доповів про те, що 11 березня 2025 року близько 13:15 год. під час перевірки місць проживання особового складу в місці розташування загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_3 було виявлено .... розвідника відділення групи спеціальних дій роти спеціального призначення загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ... з явними ознаками наркотичного сп`яніння. В подальшому військовослужбовцям було запропоновано пройти тест на підтвердження факту наркотичного сп`яніння та доставлено до медичного закладу (військової частини НОМЕР_4 ).
З письмового пояснення солдата ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) стало відомо, що він 10 березня 2025 року вживав наркотичну речовину. 11 березня 2025 року пройшов тест на виявлення стану наркотичного сп`яніння з метою підтвердження чи спростування факту вживання наркотичних речовин. Свою вину повністю визнає. Відповідно до результатів імунохроматографічного дослідження (СІТО TEST) виданої медичним закладом (військової частини НОМЕР_4 ) від 11 березня 2025 року № 152 у солдата ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) встановлено наявність у сечі наркотичних речовин, а саме: амфетаміну, маріхуани. синтетичної маріхуани (спайсу).
За результатами службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) та .... будучи військовослужбовцями військової служби за контрактом, в умовах воєнною стану, при виконанні обов`язків військової служби перебували в стані наркотичною сп`яніння в місці розташування НОМЕР_5 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_3 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по сообовому складу) від 01 травня 2025 року
№ 68РСдек солдата ОСОБА_1 , ( ОСОБА_5 ), розвідника групи спеціальних дій роти спеціального призначення загону спеціального призначення, вирішено звільнити з військової служби у запас за підпунктом «ґ» (за власним бажанням, але не раніше шести місяців проходження ними безперервної військової служби»).
З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 07 травня
2025 року № 117 ДСК на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 01 травня 2025 року № 68РСдск та рапорту ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що 07 травня
2025 року здав справи та посаду, з 07 травня 2025 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та всіх видів забезпечення.
12 травня 2025 року до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшло подання від військової частини щодо прийняття відносно громадянина російської федерації ОСОБА_1 рішення про примусове видворення з подальшою забороною в`їзду в Україну строком на 5 (п`ять) років, оскільки останній, перебуваючи на службі за контрактом, який на даний час розірвано, вчинив дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України, охорони громадського порядку, охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України, у ОСОБА_1 відсутні документи, які посвідчують його особу.
До матеріалів справи долучено відповідний рапорт офіцера 2 відділу управління штабу НОМЕР_5 загону військової частини НОМЕР_3 капітана ОСОБА_2 .
Із паперової копії відомостей про осіб, які перетнули державний кордон Державної прикордонної служби України встановлено, що відомостей про перетин державного кордону ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 12 травня 2019 року по 12 травня
2025 року не встановлено.
12 травня 2025 року стосовно відповідача, складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ 016950 за частиною другою статті 203 КУпАП, встановлено, що 12 травня 2025 року о
13-00 год. за адресою: вул. Електротехнічна, м. Київ, виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме проживав на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 , за що передбачена відповідальність за частиною другою статті 203 КУпАП.
ОСОБА_1 шляхом проставлення особистого підпису підтвердив, що йому роз`яснено зміст статті 63 Конституції України.
Також ОСОБА_1 заявив клопотання про розгляд справи про адміністративне правопорушення, який відбудеться 12 травня 2025 року о 13-30 год., без його участі, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі протоколу.
Шляхом проставлення особистого підпису ОСОБА_1 підтвердив факт отримання копії протоколу.
У протоколі зазначено, що переклад протоколу зроблено усно за участі перекладача ОСОБА_6 , про що перекладач проставив особистий підпис.
12 травня 2025 року головним спеціалістом ЦМУ ДМС України у місті Києві та Київській області Синицею В.О. складено протокол № МКМ № 000489 про адміністративне затримання за частиною другою статті 263 КУпАП, за яким 12 травня 2025 року, о 13 годині 00 хвилин, у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 КУпАП для з`ясування причин та обставин правопорушення та умов, що їх спричинили, останнього затримано на 72 години.
Протокол складено у присутності перекладача Кіпоренка К. Протокол містить розписку
 ОСОБА_1 про ознайомлення зі змістом протоколу зрозумілою йому мовою.
12 травня 2025 року начальником відділу ідентифікації, правового забезпечення та міграційного контролю управління організації запобігання нелегальній міграції ЦМУ ДМС у м. Києві Київській області Михайлом Мельником стосовно громадянина російської федерації ОСОБА_1 , було прийнято рішення про примусове видворення з України.
Також 12 травня 2025 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції, забезпечення видворення та реадмісії управління організації запобігання нелегальній міграції ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про поміщення ОСОБА_1 у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні. Про прийняття цього рішення позивачем було повідомлено заступника керівника Київської міської прокуратури листом від 13 травня 2025 року № 8010.8.3-22255/80.2-25.
13 травня 2025 року між ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та Миколаївським ПТПІ підписано акт приймання-передавання іноземця або особи без громадянства.
13 травня 2025 року першим заступником начальника ЦМУ ДМС у м. Києві Київській області Пустовітом О.О., за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову серії ПН МКМ № 016882 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої ОСОБА_1 , який проживав на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, у зв`язку із порушенням статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ № 016950 від 12 травня
2025 року, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 КУпАп та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100,00 грн.
Постанова містить відмітку від 20 травня 2025 року про направлення її копії засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 . 
З довідки від 12 листопада 2025 року № 45-25 про перебування іноземця абьо особи без громадянства в ПТПІ встановлено, що ОСОБА_1 з 15 травня 2025 року по 12 листопада 2025 року перебував у ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, ДМС».
Суд також враховує, що у листі Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у місті Києві НП України від 01 жовтня 2025 року зазначено, що згідно даних ІКС «Інформаційний портал Національної поліції України» відомості про притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по місту Києву не обліковувались. Згідно інформації, наданої Деснянським УП ГУНП у місті Києві, відомості про виявлення ОСОБА_1 у Деснянському районі міста Києва в період часу з 01 травня 2025 року по 09 травня 2025 року відсутні. Згідно інформації, наданої слідчим управлінням ГУНП у місті Києві, станом на 26 вересня 2025 року, відповідно до відомостей Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчим ГУНП у місті Києві ОСОБА_1 про підозру не повідомлялося.
З відкритого порталу даних Єдиний державний реєстр судових рішень встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року у справі № 755/8489/25 за позовом ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, позов задоволено, затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців.
Водночас, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Янкул Г.І., задоволено, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ЦМУ ДМС у місті Києві та Київської області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення відмовити повністю.
Суд також враховує, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (частина четверта статті 78 КАС України).
Згідно зі статтею 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України від 22 вересня 2011 року
№ 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VІ).
За змістом приписів частин першої-третьої статті 3 Закону України від 22 вересня 2011 року
№ 3773-VІ, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.
Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.
Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України від 22 вересня 2011 року № 3773-VІ іноземець - це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.
Відповідно до пункту 7 частини першої Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VІ іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Як встановлено з матеріалів справи відомостей про дату, підстави та обставини в`їзду ОСОБА_1 на територію України не встановлено. Поряд з цим, у період з 02 жовтня 2023 року по 07 травня
2025 року ОСОБА_1 перебував на військовій службі у складі Збройних Сил України, 
Частиною першою статті 23 Закону № 3773-VІ встановлено, що нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 203 КУпАП перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз викладених норм дає підстави дійти висновку, що рішення про притягнення іноземців та осіб без громадянства до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 203 КУпАП є законним, зокрема, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.
Таким чином, у межах наведеної статті підлягають з`ясуванню обставини наявності та чинності документів ОСОБА_1 , що посвідчують законність його проживання на території України.
Відповідно до норм частин першої, третьої статті 9 Закону України від 22 вересня 2011 року
№ 3773-VІ іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.
Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.
Відповідно до положень частини шістнадцятої статті 4 Закону України від 22 вересня 2011 року
№ 3773-VІ, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.
Відповідно до пункту 2 Порядку від 15 лютого 2012 року № 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:
1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи у разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;
2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено законодавством та міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.
Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Державної прикордонної служби України, продовжується територіальними органами або підрозділами Державної міграційної служби України відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150.
Оформлення іноземцям та особам без громадянства посвідок на тимчасове або постійне проживання здійснюється територіальними органами або підрозділами Державної міграційної служби України згідно з Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 251. 
Частиною першою статті 7 Закону «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» передбачено, що оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.
Вказана норма Закону є імперативною, що виключає альтернативу дій потенційного заявника.
Правила розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту затверджені наказом Міністерством внутрішніх справ України від 07 вересня
2011 року № 649 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2011 року за № 1146/19884.
Як уже зазначалося раніше, обставини в`їзду грамадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на територію України не відомі, позивачем такої інформації також не надано. Із заявою про продовження строку перебування на території Україин, отримання посвідки на тимчасове або постійне проживання, про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до органів ДМС позивач також не звертався.
Відповідно до частини дев`ятнадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту, Національній гвардії України, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України, на період дії контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту, Національній гвардії України та протягом трьох місяців після його припинення (розірвання). Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується військово-обліковим документом (службовим посвідченням) військовослужбовців, форма, порядок оформлення (створення) та видачі якого визначаються відповідно Міністерством оборони України та Міністерством внутрішніх справ України.
Як встановлено з матеріалів справи 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 з Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_3 укладено контракт про проходження іноземцями та особами без громадянства військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу. Того ж дня ОСОБА_1 було прийнято на військову службу за контрактом, присвоєно військове звання солдат, про що свідчить копія витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 02 жовтня 2023 року № 192 РСдск, та 07 листопада 2023 року оформлено на його ім`я військовий квиток Серії НОМЕР_2 .
Положення Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не передбачають будь-якого додаткового оформлення права іноземців, які укладали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, на проживання на території України.
Водночас, з матеріалів справи встановлено та не заперечувалося сторонами, що Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по сообовому складу) від 01 травня 2025 року № 68РСдек солдата ОСОБА_1 , ( ОСОБА_5 ) вирішено звільнити з військової служби у запас за підпунктом «ґ» (за власним бажанням, але не раніше шести місяців проходження ними безперервної військової служби»
Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 07 травня 2025 року № 117 ДСК на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 01 травня 2025 року № 68РСдск та рапорту ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що 07 травня
2025 року здав справи та посаду, з 07 травня 2025 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та всіх видів забезпечення.
Таким чином, з огляду на положення частини дев`ятнадцятої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ОСОБА_1 на період дії контракту від 02 жовтня 2023 року та протягом трьох місяців після його припинення (розірвання) та завершення військової служби у Збройних Силах України вважався такими, що на законних підставах тимчасово проживає на території України.
Тимчасове проживання на території України ОСОБА_1 підтверджувалося військово-обліковим документом військовослужбовців - військовим квитком Серії НОМЕР_2 від 07 листопада 2023 року.
Суд також враховує, що оскільки зазначений військовий квиток було отримано позивачем
07 листопада 2023 року, тобто, до 18 травня 2024 року - дати набрання чинності Порядком оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559, та в ньому зазначено актуальні дані, які не потребують уточнення, такий військовий квиток є дійсним військово-обліковим документом, який підтверджує право останнього на законне проживання на території України.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).
За принципом презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення залишається недоведеним.
Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Водночас, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення та правомірності свого рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно із частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, із урахуванням установлених обставин, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог, скасування постанови Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 13 травня 2025 року серії ПН МКМ № 016882, а провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Суд також враховує, що прохальна частина позовної заяви ОСОБА_1 містить вимогу про скасування постанови ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області від 12 травня 2025 року серії ПН МКМ № 016882, водночас, всі обґрунтування позовних вимог та всі долучені до матеріалів справи документи стосуються постанови ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області від 13 травня 2025 року серії ПН МКМ № 016882, що свідчить про описку в прохальній частині позову.
Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, наведені представником позивача доводи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.
Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Відповідно до частини першої статті 143 КАС України, у рішенні, постанові або ухвалі суд вирішує питання щодо судових витрат.
Стаття 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підтвердження витрат на оплату судового збору до матеріалів справи долучено платіжну інструкцію від 10 листопада 2025 року № 4859-1519-3260-9268 на суму 605,60 грн.
Виходячи з наведеного, за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 605,60 грн.
Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Законом України «Про імміграцію», статтями 2, 5, 6-11, 13-15, 90, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.
Скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 13 травня 2025 року серії ПН МКМ № 016882, якою громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 5 100,00 грн.
Справу про адміністративне правопорушення громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 203 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на користь громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у розмірі
605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_5 ),
 ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 42552598, адреса місцезнаходження: вул. Березняківська, 4-А, м. Київ, 02152.
Повний текст судового рішення виготовлено 10 вересня 2026 року.

Суддя          О.О. Хромова