Справа № 308/19102/25

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., представника Закарпатської митниці – Селеша О.Я., захисника – адвоката – Радь І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Радь І.І., в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2026 року ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100% несплаченої суми митних платежів, що становить 27097 (двадцять сім тисяч дев`яноста сім) грн. 34 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Відповідно до постанови та протоколу про порушення митних правил №0896/UA305000/2025 від 16.12.2025 року, вбачається, що 17.07.2025 Закарпатською митницею отримано лист Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Державної митної служби України №20/20-02-01/7/795 (вх. митниці від 17.07.2025 №14817/4/7.7-1), яким надіслано лист Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України від 04.07.2025 №220/9/874.
Зазначеним листом, Департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України повідомив Державну митну службу України про не отримання військовою частиною НОМЕР_1 гуманітарного вантажу – електрогенераторів в кількості 11 шт.
Проведеними аналітично-перевірочними заходами, в тому числі з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що 07.09.2023 року на митний пост «Малий Березний» Закарпатської митниці в напрямку «в`їзд в Україну» прибув транспортний засіб р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія - громадянина Словаччини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 .
Вказаним транспортним засобом на митну територію України в якості гуманітарної допомоги було ввезено 11 шт. електрогенераторів іноземного виробництва, з яких 10 одиниць марки «METALLO META -8500W» та один генератор марки «Ford FG4050 V2 2500/2800».
Як підставу для переміщення на митну територію України вищевказаних електрогенераторів громадянином ОСОБА_1 до митного контролю митним органам України було подано декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, в якій вищевказані електрогенератори заявлені ним як гуманітарна допомога, паспорт НОМЕР_3 та лист-звернення військової частини НОМЕР_1 до Закарпатської митниці від 06.09.2023 №4147.
Відповідно до декларації по перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, відправником гуманітарного вантажу виступає іноземний громадянин ОСОБА_3 , а отримувачем вказано – військову частину НОМЕР_4 АДРЕСА_1 , фактичне місце розвантаження гуманітарного вантажу також зазначено –в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_1 .
19.08.2025 року на адресу Закарпатської митниці від військової частини НОМЕР_5 надійшов лист №161/П (вх. митниці від 19.08.2025 №17149/8.2/7.7-1), у якому також зазначено, що її підпорядкований підрозділ - військова частина НОМЕР_1 електрогенератори - не отримувала.
З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, громадянину ОСОБА_1 направлений лист-запрошення від 11.12.2025 №7.7-20/20-02/10/4537 для прибуття в Закарпатську митницю для надання пояснень.
На вказану дату громадянин ОСОБА_4 в Закарпатську митницю не прибув.
З метою перевірки автентичності, наданого громадянином ОСОБА_1 до митного контролю, листа звернення від 06.09.2023 №4147 та підтвердження чи спростування факту складання та видачі даного листа, Закарпатською митницею на адресу військової частини НОМЕР_1 направлено запити від 22.08.2025 № 7.7-20/20-08/8/8.2/2990, від 04.11.2025 №7.7-20/20-02/8.2/4051 та від 18.11.2025 №7.7-20/20-02/8.2/4252. Станом на 16.12.2025 року відповіді від військової частини НОМЕР_1 в митницю не надходили.
Відповідно до листа управління контролю та адміністрування митних платежів від 05.12.2025 №15/15-02/26000, орієнтовна вартість електрогенераторів марки «METALLO META -8500W» в кількості 10 шт. становить 2500 дол. США та одного генератора марки «Ford FG4050 V2 2500/2800» 350 дол. США. Загальна сума митних платежів, які б підлягали сплаті у разі випуску у вільний обіг вказаного вище електрогенераторів станом на 08.09.2023 складало 27097.34 грн., а саме: ввізне мито – 5211,03 грн., ПДВ – 21886.31грн.
Таким чином, громадянин Словаччини ОСОБА_4 ( ОСОБА_2 ), здійснив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів у розмірі 27097.34 грн.
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 485 Митного кодексу України.
Не погоджуючись з даною постановою захисник Радь І.І., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 в судовому засіданні участь не приймав, з повним текстом постанови ознайомлено лише 09.03.2026 року.
Заслухавши пояснення адвоката – Радь І.І., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника митниці - Селеша О.Я., який заперечив доводам апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд дійшов до наступного висновку. 
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до положень ст. 486 МК України, завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Усі питання щодо пропуску через митний кордон України товарів регулюються Митним кодексом України, затвердженим Законом України №4496-VІ від 13.03.2012, а також іншими нормативно - правовими актами з питань митної справи.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.
Отримувачі гуманітарної допомоги - юридичні особи, а також акредитовані представництва іноземних держав, міжнародних та іноземних гуманітарних організацій в Україні (без створення юридичної особи), визначені у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку отримувачами гуманітарної допомоги.
Набувачі гуманітарної допомоги - фізичні та юридичні особи, які потребують допомоги і яким вона безпосередньо надається. Набувачі гуманітарної допомоги із статусом юридичної особи визначаються відповідно до підпунктів «а», «б», «в», «г», «ґ»,«д», «е», «є» пункту 5 цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2022 № 174 «Деякі питання ипропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» твстановлено, що на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання в паперовій або електронній формі декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, за формою згідно з додатком 1 (декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою) без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Такі товари визнаються гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги.
Положеннями ст.3 Закону України «Про гуманітарну допомогу» визначено, що підставою для здійснення гуманітарної допомоги в Україні є письмова згода отримувача гуманітарної допомоги на її одержання. Отримувач гуманітарної допомоги має такі самі права на її використання, що і набувач гуманітарної допомоги.
Диспозиція статті 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Отже, з об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної - у формі умислу. Склад адміністративного правопорушення, що визначений статтею 485 МК України передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей, а саме, неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, і наявність спеціальної протиправної мети в диспозиції вказаної норми свідчить про те, що зазначене правопорушення може бути вчинене з умисною формою вини.
Тобто, для притягнення до відповідальності згідно статті 485 МК України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу (постанова Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі №569/8213/17).
Відповідно до статті 262 МК України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються митному органу, який здійснює митне оформлення цих товарів.
Згідно з ч.1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.
Частиною 6 статті 264 МК України передбачено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом
Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо).
З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
09 вересня 2023 року ОСОБА_1 особисто було передано завезені, згідно Декларації про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, генератори у кількості 11 шт. представнику Військової частини НОМЕР_1 .
На підтвердження зазначеному до даної апеляційної скарги додається вже згадана митним органом та судом декларація про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою, на 2 аркуші якої представник Військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_5 підтвердив отримання 11 електрогенераторів своїм власним підписом, який скріплено печаткою Військової частини НОМЕР_1 .
Крім того, факт отримання вказаних електрогенераторів також підтверджується долученими фотографіями, на яких зображений ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в ході самостійного перевантаження в транспортний засіб електрогенератора марки Metallo «META-8500W».
Отже, згідно наданих доказів можна дійти висновку, що гуманітарна допомога була передана безпосередньо діючому військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_5 в якості гуманітарної допомоги, що він особисто підтвердив підписом на декларації.
В оскаржуваному рішення судом не встановлено заявлення недостовірних відомостей про мету ввезеного товару та використання його не за призначенням або отримання будь-якої грошової, матеріальної чи інших видів компенсації, тобто використання імпортованого товару в інших цілях, ніж заявлено у відповідній декларації.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у рішеннях Європейського суду з прав людини, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Слід зазначити, що в сенсі положень ст.8 МК України одним із основних принципів здійснення митної справи є законність та презумпція невинуватості. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення (ст. 251 КУпАП).
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п.2 ст.6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
З врахуванням усіх вище наведених обставин, виникають обґрунтовані сумніви щодо наявності діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Згідно статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Отже, з огляду на вищевказане є достатні підстави для висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 485 Митного кодексу України не доведена належними та допустимими доказами, у зв`язку із чим провадження по справі №308/19102/25 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.
Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі досліджених та перевірених доказів та їх оцінки в сукупності, апеляційний суд приймає та враховує доводи апеляційної скарги про те, що в діяннях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 485 МК України, а тому постанова судді підлягає скасуванню, а провадження закриттю.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Поновити адвокату Радь І.І. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення. 

Апеляційну скаргу адвоката Радь І.І. в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України - скасувати, а провадження в цій справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага