Провадження № 2/742/431/26 
Єдиний унікальний № 742/5250/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», представник позивача – адвокат Усенко Михайло Ігорович, до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернувся до суду, через систему «Електронний суд», з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №101808344, згідно з умовами якого відповідач отримала 10000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором R40865. Після чого, укладений Кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти № НОМЕР_1 зареєстрованої відповідачем в особистому кабінеті та визначеної в Кредитному договорі.
30.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором про споживчий кредит №101808344 від 01.02.2023, сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан». Таким чином, первісний кредитор ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до Договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2023 разом з матеріалами кредитної справи і довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що відповідач, з яким укладено кредитний договір договором №101808344 від 01.02.2023 ідентифікований. 
Позивач направляв відповідачу досудову вимогу від 12.09.2025 з вимогою про повернення боргу, оскільки в добровільному порядку відповідач не сплатив борг, проте позитивних результатів це не дало, тому позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в судовому порядку на його користь за договором про споживчий кредит №101808344 від 01.02.2023 в сумі 40250,00 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками – 29250,00 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 1000,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати по справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 визначено суддю ОСОБА_2 для розгляду даної справи.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 23.03.2026 та розпорядження «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» від 23.03.2026, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 з посади судді, у зв`язку з поданням заяви про відставку. Визначено головуючого суддю Фетісову Н.В.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено судове засідання, яке було відкладене на 29.07.2026.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно з клопотанням просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.47).
Відповідач та її представник – адвокат Дуденок О.О. в судове засідання також не з`явилися, проте остання подала до суду письмове пояснення в якому зазначила, що відповідачка має двох малолітніх дітей, ніде не працевлаштована та не має самостійного доходу. Чоловік та батько її дітей також ніде не працює та отримує мінімальну компенсацію по догляду, тому просила зменшити розмір відсотків до розміру заборгованості по тілу кредиту, посилаючись на п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного суду ввід 18.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19), а також просила зменшити стягнення витрат на правничу допомогу та розгляд справи провести за відсутності сторони позивача (а.с.59-60).
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №101808344, згідно з умовами якого відповідач отримала 10000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором (а.с.14 зворот-17), що також підтверджується копією довідки по заяві на кредит №101808344 (а.с.14 зворот).
Відповідно до умов договору про споживчий кредит №101808344 від. 01.02.2023 ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн, строком на 105 днів, з них пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів; комісія за надання кредиту – 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово; тип процентної ставки – фіксована; процентна ставка – 1,50% за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду; стандартна ставка – 3,00% за кожен день користування кредитом;загальні витрати позичальника за пільговий період - 3250,00 грн; загальні витрати за кредитом (за весь строк кредитування) - 30250,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту за пільговий період – 13250,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування – 40250,00 грн; реальна річна процентна ставка за пільговий період – 94,072 % річних; реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування – 1052,00% річних. Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором R40865. Після чого, укладений Кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти № НОМЕР_1 зареєстрованої відповідачем в особистому кабінеті та визначеної в Кредитному договорі (а.с.14 зворот-17), що також підтверджується копією довідки по заяві на кредит №101808344 (а.с.14 зворот), копією Додатку №1 Графік платежів за договором про споживчий кредит №101808344 від. 01.02.2023 (а.п.17 зворот), копією Додатку №2 до кредитного договору №101808344 від. 01.02.2023 Паспорт споживчого кредиту (а.с.17 зворот-18), копією довідки про ідентифікацію (а.с.18).
Кредитний договір був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 Кредитного договору, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника.
Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.
Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з наявними схемами кредитування, отримала проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами.
Приймаючи умови кредитного договору, відповідач також підтвердила, що умови договору їй зрозумілі та вона підтверджує, що договір адаптовано до її потреб та фінансового стану, а інформація надана їй кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Як вбачається з копії довідки про ідентифікацію виданої ТОВ «Мілоан», товариство підтвердило, що ОСОБА_1 , з якою укладено договір про споживчий кредит №101808344 від. 01.02.2023 ідентифікована ТОВ «Мілоан», акцепт підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R40865, дата і час відправки: 01.02.2023 21 год. 35 хв., номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор +380662261333 (а.с.18).
Відповідно до копії платіжного доручення №58622751 від 01.02.2023 ТОВ ФК «Контрактовий дім», ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 10000,00 грн (а.с.18 зворот), що також підтверджується копією відомості про щоденні нарахування та погашення (18 зворот-19).
Як вбачається з інформації наданої АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-15747 від 17.10.2025, на ім`я ОСОБА_1 (ПНОКПП – НОМЕР_2 ) банком було емітовано картку № НОМЕР_3 , та 01.02.2023 на дану картку був зарахований платіж на суму 10000,00 грн (а.с.35).
В подальшому, 30.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі до боржника ОСОБА_1 (а.п.19 зворот-21), що також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників (а.с.21 зворот), копією Додаткової угоди від 26.08.2025 до Договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2023, якою були внесені зміни до форми Реєстру боржників (а.с.22), та копією платіжного доручення №71534 від 30.05.2023 на суму 781722,87 грн (а.с.22 зворот).
Відповідно до копії витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2023, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 40250,00 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками – 29250,00 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 1000,00 грн (а.с.22 зворот).
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором про споживчий кредит №101808344 від. 01.02.2023 у розмірі 40250,00 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками – 29250,00 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 1000,00 грн.
12.09.2025 за вих. №5577/507 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направляв ОСОБА_1 досудову вимогу про необхідність повернення боргу в розмірі 40250,00 грн (а.с.23), проте в добровільному порядку відповідач борг так і не сплатила. 
В ході розгляду справи, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування суми боргу та здійснення оплати передбачених кредитним договором платежів.
Згідно з ч.1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За змістом ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч.1 ст.1048 ЦК України.
За визначенням ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Визначення поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Між відповідачем та ТОВ «Мілон» було укладено кредитний договір. ТОВ «Мілон» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, допустивши прострочення сплати визначених кредитними договорами строкових платежів.
Таким чином, право позивача на отримання визначеного кредитним договором платежів повернення тіла кредиту, сплату процентів було порушено відповідачем.
Між ТОВ «Мілон`та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення.
Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор може бути змінений іншою особою внаслідок,зокрема , передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зіст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах,що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
В силу положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
У даній справі встановлено, що згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 10000,00 грн; дата надання кредиту 01.02.2023; дата повернення кредиту 17.05.2023; строк кредитування – 105 днів; стандартна % ставка 3% в день.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору.
В позовній заяві позивачем наведено розрахунок процентів на суму 29250,00 грн, який не спростований відповідачем.
За таких обставин заявлена позивачем сума боргу за кредитним договором у розмірі 40250,00 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками – 29250,00 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 1000,00 грн, є обґрунтованою та доведеною.
При цьому, помилковим є посилання представника відповідача щодо несправедливості нарахованих кредитодавцем процентів, розмір яких значно перевищує суму заборгованості за кредитом, та їх суперечність ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Так, у п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Така компенсація є притаманною випадкам невиконання (неналежного виконання) зобов`язання, однак не може застосовуватися за відсутності факту прострочення боржником виконання свого зобов`язання.
Разом з тим, за приписами ст.1048, 1056-1 ЦК України проценти є платою за користування кредитними коштами та нараховуються в межах строку дії кредитного договору незалежно від його виконання.
При цьому, судом враховано, що спірні проценти були нараховані кредитодавцем позичальнику у межах строку дії кредитного договору (з 01.02.2023 по 17.05.2023) за ставкою 3,00 %, а обмеження максимального розміру денної процентної ставки на підставі положення ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» почали діяти починаючи з 24.12.2023.
За таких обставин, не можна вважати умови укладеного між сторонами кредитного договору щодо порядку та розміру нарахування процентів несправедливими й такими, що створюють дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, а тому вони не підпадають під дію ст.21 Закону України «Про споживче кредитування».
Крім того, підписуючи кредитний договір, відповідач погодилася з розміром процентів за користування кредитними коштами, які передбачені умовами цього правочину і не суперечили вимогам чинного законодавства. 
При цьому, викладені в кредитному договорі умови щодо періоду та розміру нарахування відсотків є чіткими та зрозумілими, попередньо були доведені до позичальника й у Паспорті споживчого кредиту. Враховуючи принцип свободи договору відповідач мала можливість не вступати з позивачем у кредитні правовідносини, якщо дійсно вважала встановлений розмір відсотків за користування кредитними коштами несправедливим, проте погодилася на такі умови договору, підписавши його без будь яких застережень. Більше того, не дивлячись на своє гарантоване право, передбачене п.1.12 договору, на відмову протягом 14 календарних днів від договору без пояснення причин відповідач продовжувала користуватися кредитними коштами й до кредитодавця з жодними заявами не зверталася. 
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заборгованість на загальну суму 40250,00 грн, потрібно стягнути на користь позивача в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.
Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.2,3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 адвокатом Усенком М.І. (а.с.24).
Згідно з Актом наданих послуг №1499 від 05.09.2025 та детальним описом наданих послуг до Акту №1499 за договором про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 виконаних Усенком М.І., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за даним позовом, погоджено надання правових послуг на загальну суму 8000,00 грн (а.с.24 зворот).
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Ураховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, проте відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру вказаних витрат, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають частковому відшкодуванню на суму 4000,00 грн.
На підставі викладеного та ст.526, 530, 551, 610,612,616, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.12,13,76,81,89,141,247,258,259,263-265, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», представник позивача – адвокат Усенко Михайло Ігорович, до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ - 35234236, адреса: 79029, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, 4 поверх, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»), заборгованість за кредитним договором №101808344 від 01.02.2023 в розмірі 40250 (сорок тисяч двісті п`ятдесят ) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ - 35234236, адреса: 79029, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, 4 поверх, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»), судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ - 35234236, адреса: 79029, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, 4 поверх, IBAN: НОМЕР_4 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»), витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.
В іншій частині позову – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА