справа № 278/851/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Альони Шлапак, розглянув цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з останнього на свою користь додаткові витрати на навчання спільного сина сторін ОСОБА_3 за період з 08 серпня 2024 року по 22 вересня 2025 року в розмірі 34 099,65 грн.
У обґрунтування заявленого ОСОБА_1 повідомила, що сторони у період з 1997 року по 2011 рік перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 . Разом із тим, ОСОБА_5 після отримання повної загальної середньої освіти вирішив продовжити навчання у зв`язку з чим вступив до вищого навчального закладу Республіки Польща де здобуває вищу освіту за напрямом туризм та рекреація. Водночас, оскільки навчання ОСОБА_5 здійснюється на платній основі, то позивачка ОСОБА_1 була вимушена понести додаткові витрати на оплату вартості цього навчання у сумі 68 199,30 грн. Ураховуючи зазначений перебіг подій, заявниця переконана, що ОСОБА_2 повинен відшкодувати їй половину вартості додаткових витрат, понесених позивачкою у зв`язку із навчанням їх спільного сина.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 03 березня 2026 року в цій справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач ОСОБА_2 , скориставшись своїм процесуальним правом, подав до суду відзив на позовну заяву в якому проти задоволення вимог ОСОБА_1 заперечив у повному обсязі. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що про навчання ОСОБА_5 закордоном він дізнався лише після отримання позовної заяви ОСОБА_1 , оскільки при виборі навчального закладу для сина ні позивачка, ні сам ОСОБА_5 не порадилися із ним з приводу доцільностю навчання хлопця саме закордоном, зважаючи на фінансові можливості відповідача. Зокрема, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що він має доволі мінливий заробіток, оскільки дохід отримує лише від тимчасових підробітків у сфері сільського господарства.
Також відповідач звернув увагу суду на те, що ОСОБА_1 , не доведена доцільність навчання ОСОБА_5 закордоном, а саме факт того, що хлопець не міг би отримати освіту за такою ж спеціальністю на території України, або ж що на території Республіки Польща він отримує спеціалізовані знання, які відповідають його здібностям. Також у матеріалах справи відсутні докази й того, що ОСОБА_5 має певні підтверджені досягнення, які потребують його навчання закордоном. Окрім цього, відповідач зауважив, що на його утриманні також перебуває малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і непрацездатна матір ОСОБА_7 . Відтак, відповідач просить суд відмовити у задоволенні цього позову в повному обсязі.
Правом на подання відповіді на відзив ОСОБА_1 не скористалася.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
22 вересня 2007 року народився ОСОБА_3 батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с. 8).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_9 батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_10 (а.с. 41 зворот).
13 березня 2024 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 укладений шлюб пілся державної реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_12 » (а.с. 10).
05 серпня 2024 року між Академією прикладних наук імені Вінцента Поля в Любліні та ОСОБА_13 укладений договір відповідно до якого вищий навчальний заклад взяв на себе зобов`язання щодо організації належного освітнього процесу хлопця, а ОСОБА_5 зобов`язався внести плату за навчання (а.с. 11-16).
Відповідно до довідок Академії прикладних наук імені Вінцента Поля в Любліні від 05 серпня 2024 року та від 21 лютого 2025 року ОСОБА_14 вніс за своє навчання плату в загальній сумі 5 655 злотих (а.с. 17 зворот-19)
Із довідки, яка видана зазначеним закладом вищої освіти від 18 листопада 2025 року вбачається, що ОСОБА_15 01 жовтня 2024 року був зарахований до цього навчального закладу і є студентом 2 курсу денної форми навчання за напрямом туризм і рекреація. Термін навчання ОСОБА_5 у академії спливає 20 вересня 2027 року (а.с. 16 зворот -17). 
Згідно із відомостями з реєстру речових прав на нерухоме майно відносно всього майна ОСОБА_2 наявне обтяження у вигляді арешту, який накладений Житомирським відділом державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 39).
Також у довідках Пенсійного фонду України вказано, що починаючи з квітня 2022 року ОСОБА_2 не отримує жодних доходів (а.с. 40).
У довідці про склад сім`ї від 14 квітня 2026 року № 159, яка видана Станишівською сільською радою Житомирського району Житомирської області вказано, що до складу сім`ї ОСОБА_2 входять: дружина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 42).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
У ст. 141 СК України вказано, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою-третьою ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
За правилами ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.
За правилами ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Водночас, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба) так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року по справі № 202/7117/16-ц та від 20 березня 2019 року по справі № 183/1679/17.
Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року по справі № 638/13860/16-ц зазначено, що наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Водночас, навчання дитини у вищому навчальному закладі для здобуття відповідної освіти не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат згідно зі статтею 185 СК України. 

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цього позову з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Водночас, ч. 4 ст. 12 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Судом установлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , який після здобуття повної загальної середньої освіти вирішив продовжити своє навчання закордоном, а саме у Академії прикладних наук імені Вінцента Поля в Любліні через що, ОСОБА_1 понесла додаткові витрати. Однак, попри правову позицію Верховного Суду, що викладена у постановах від 20 червня 2018 року по справі № 202/7117/16-ц та від 20 березня 2019 року по справі № 183/1679/17, а також правову позицію викладену в постанові Верховного суду від 10 жовтня 2019 року по справі № 638/13860/16-ц ОСОБА_1 не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання ОСОБА_5 закордоном при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти України. Окрім цього, позивачка не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також не надала доказів погодження такого вибору з відповідачем, який є батьком дитини.
Також суд відхиляє посилання сторони позивача на практику Житомирського апеляційного суду з приводу вирішення подібних правовідносин, що викладена у постанові № 295/9042/25 від 24 листопада 2025 року, оскільки із тексту зазначеної постанови слідує, що апеляційним судом досліджувалося питання стягнення додаткових витрат на дитину у зв`язку із здобуттям нею фахової професійної освіти у навчальному закладі м. Житомира, а не вищої освіти закордоном. Відтак, зазначена практика Житомирського апеляційного суду не є релевантною до спірних правовідносин.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
Результати вирішення цього спору не надають суду можливості здійснити розподіл судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 15 липня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький