Справа № 138/2458/26 
Провадження № 33/801/966/2026
Категорія: 432 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Савкова І. М.
Доповідач: Рибчинський В. П.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
14 вересня 2026 року | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати у цивільних справах Рибчинський В.П.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника  ОСОБА_1  – адвоката Гримайло Катерини Леонідівни на постанову Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 липня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, 

в с т а н о в и в:

Постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 липня 2026 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір 665,60 грн.
05 серпня 2026 року захисник  ОСОБА_1 – адвокат Гримайло К.Л. безпосередньо до суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, у якій серед іншого просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду з тих підстав, що копію оскаржуваної постанови вона отримала 16 липня 2026 року, проте починаючи з 20.07.2026 року по 03.08.2026 року адвокат перебувала у відпустці, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 12 серпня 2026 року повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала з тих підстав, що у матеріалах справи відсутній витяг з договору на підтвердження повноважень адвоката як захисника ОСОБА_1 
17 серпня 2026 року захисник  ОСОБА_1 – адвокат Гримайло К.Л. через систему «Електронний суд» повторно подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, не з`ясування всіх обставин справи, просила оскаржувану постанову скасувати і закрити провадження у справі. До апеляційної скарги адвокат долучила копію договору про надання правничої допомоги.
Одночасно в апеляційній скарзі адвокат просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що копію оскаржуваної постанови копію вона отримала 16 липня 2026 року, проте починаючи з 20.07.2026 року по 03.08.2026 року адвокат перебувала у відпустці. Вперше вона звернулась з апеляційною скаргою 05 серпня 2026 року, проте її було повернуто у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи документів, підтверджуючих повноваження адвоката як захисника ОСОБА_1 . Після отримання постанови Вінницького апеляційного суду від 12.08.2026 року вона повторно звернулась з апеляційною скаргою. 
Перевіривши доводи скаржника з приводу поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши матеріали справи приходжу до висновку, що строк на подачу апеляційної скарги не підлягає поновленню з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Оскаржена постанова Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області щодо ОСОБА_1 була винесена 16 липня 2026 року.
Копію оскаржуваної постанови було отримано захисником Сірука А.О. 16 липня 2026 року, що підтверджується розпискою про вручення судових документів та не заперечується адвокатом.
З апеляційною скаргою вперше захисник  ОСОБА_1  – адвокат Гримайло К.Л. звернулась 05 серпня 2026 року, тобто через 20 днів з дня винесення судом оскаржуваної постанови. Перебування адвоката у відпустці є добровільним актом особи та залежить виключно від її особистого волевиявлення. Оформлення такої відпустки, будучи обізнаною щодо строків на апеляційне оскарження постанови у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про свідоме ігнорування адвокатом своїх процесуальних обов`язків. Відпустка не є непереборною обставиною (чи форс-мажором), яка об`єктивно унеможливлює своєчасне подання апеляційної скарги.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.
Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Зважаючи на викладене, враховуючи, що КУпАП пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення саме з моментом винесення постанови, доводи скаржника з приводу неможливості своєчасного оскарження постанови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 липня 2026 року, за відсутності особливих і непереборних обставин,  на увагу не заслуговують. 
Отже, в задоволенні клопотання захисника  ОСОБА_1 – адвоката Гримайло К.Л. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 липня 2026 року слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути заявнику у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника  ОСОБА_1  – адвоката Гримайло Катерини Леонідівни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16 липня 2026 року у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП. 
Апеляційну скаргу разом з додатками повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду:      В.П. Рибчинський