Справа № 490/4150/26
н\п 2-а/490/90/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року    м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Саламатіна О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій позивач просить суд:
скасувати Постанову №821 від 29 серпня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП;
провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог в позовній заяві зазначено, що позивач 27.04.2026 року з додатку "ДІЯ" дізнався про відкриття відносно нього виконавчого провадження на підставі оскаржуваної постанови.
Позивач звертає увагу на невідповідність змісту оскаржуваної постанови та її висновку, оскільки по тексту постанови зазначено про непроходження позивачем ВЛК та відмову від отримання направлення на ВЛК, а адміністративне стягнення накладено за відсутність при собі військово-облікових документів у період проведення мобілізації, вчинене в особливий період. 
Позивач зазначає, що вчасно оновив свої данні в застосунку "Резерв +", навчається на денній формі навчання та має відстрочку від проходження військової служби, а на думку позивача застосунок "Резерв+" є належним військово-обліковим документом та у відповідача були відсутні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Також позивач зазначає, що за наявності чинної відстрочки, оформленої в установленому порядку, проходити ВЛК не потрібно.
З урахуванням наведеного позивач вважає дії відповідача незаконними та наполягає на задоволенні його позову.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
06.05.2026 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.
Ухвалою судді від 11.05.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, розгляд справи постанволено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач, який 10.06.2026 року отримав копію ухвали судді від 11.05.2026 року та копію позовної заяви з додатками, відзив на позовну заяву не надав. 
Суд зазначає, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статею 286 КАС України § 2. «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Глави 11 «Особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ».
Відповідно до ч. 2 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Сторони не скористалися своїм процесуальним правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи та надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Як вбачається зі змісту постанови №821 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 29.08.2026 року, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_3 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановив, що 23.08.2025 року відносно громадянина ОСОБА_1 було складено протоколи №679 та №681 про адміністративні правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
При цьому, в протоколі від 23 серпня 2025 року №679 про адміністративне правопорушення, який складено відносно ОСОБА_1 зазначено, що 21.08.2025 року близько 12:15 було виявлене правопорушення вчинене ОСОБА_1 , яке полягає у тому, що він будучи військовозобов`язаним громадянином України, віком старше 25 років, останнім рішенням ВЛК від 15.04.2002 був визнаний обмежено придатним до військової служби, проте в порушення п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», який є частиною мобілізаційного законодавства самостійно до 05.06.2025 року не звертався до ТЦК та СП, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та до 05.06.2025 не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
В протоколі міститься підпис позивача про те, що йому роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права і обов`язки передбачені статтею 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15 годині 00 хвилин 28.08.2025 року в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_4 , кабінет №7.
Також, в відповідному рядку протоколу містяться рукописні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: "З протоколом не згідний так як навчаюсь маю відстрочку буду оскаржувати в суді". Також в протоколі міститься підпис позивача про отримання другого примірника протоколу.
Крім того, в протоколі від 23 серпня 2025 року №681 про адміністративне правопорушення, який складено відносно ОСОБА_1 зазначено, що 23.08.2025 року близько 15:00 було виявлене адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 , яке полягає у тому, що останній, будучи рішенням ВЛК від 15.04.2002 визнаний обмежено придатним до військової служби, в особливий період, в порушення ч. 1 ст 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відмовився проходити медичний огляд (в тому числі отримувати направлення на проходження медичного огляду №4672820 від 23.08.2025, повістку на проходження медичного огляду ВЛК та ставити підписи в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію) для визначення стану придатності до військової служби згідно з рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зафіксовано на нагрудний відео-реєстратор №030700091 та власноручно написаною заявою, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
В протоколі міститься підпис позивача про те, що йому роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права і обов`язки передбачені статтею 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 годині 00 хвилин 29.08.2025 року в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_4 , кабінет №7.
Також, в відповідному рядку протоколу містяться рукописні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності: "Я ОСОБА_1 від отримання повістки на проходження ВЛК відмовляюсь на підставі постанови України номер 560 від 16 травня 2024 року.
В постанові №821 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 29.08.2026 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 прийшов до висновку, що гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає у відсутності при собі військово-облікорвих документів у період проведення мобілізації, вчинене у особливий період та наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.
Суд зазначає, що згідно з ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
У силу вимог статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Поряд з цим, відповідно до приписів ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду вказаної адміністративної справи, як і на момент винесення відповідачем стосовно позивача оскаржуваних постанов, правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII (далі Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Абзацом 5 статті 1 Закону №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 22 Закону № 3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
При цьому, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та подальшої мобілізації громадян України встановлено Законом № 3543-XII, частиною 1 статті 4 якого передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Так, пунктами 68, 80 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 N 560 (далі - Порядок №560), передбачений порядок медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Обов`язок проходити медичний огляд також визначений абзацом 4 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Отже, відповідно до вищевказаних положень нормативно-правових актів встановлено обов`язок військовозобов`язаних громадян України проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби, а відмова від проходження медичного огляду ВЛК суперечить чинному законодавству.
Проходження медичного огляду ВЛК є обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.
04.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-IX від 21.03.2024. Зміни внесені, зокрема, до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., №38, ст. 324 із наступними змінами), а саме до статей 14 та 26. Внаслідок таких змін поняття «обмежена придатність» для визначення придатності особи до військової служби, виключене.
Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 4235-IX від 12.02.2025 року встановлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Позивач останнім рішенням ВЛК від 15.04.2002 року був визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Отже, на позивача, як на особу, визнану обмежено придатною до військової служби, з урахуванням пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 4235-IX від 12.02.2025 року, покладався обов`язок пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби в строк до 05.06.2025 шляхом самостійного звернення до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста для отримання направлення на військово лікарську комісію для проходження медичного огляду. Натомість, з часу набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №3621-IX від 21.03.2024, в редакції Закону №4235-IX від 12.02.2025, тобто з 05.05.2024 по 05.06.2025 позивач не проходив повторно медичний огляд та доказів такого не надав.
Щодо аргументів позивача про наявність у нього відстрочки та в зв`язку з цим відсутність обов`язку проходити ВЛК суд зазначає таке.
Як вбачається з наданих позивачем доказів, він 2024 році звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою про надання відстрочки та така розглядалася, про що відповідачем надавалися відповіді позивачу. Також з наданих позивачем доказів (інформація з додатку "Резерв +") вбачається що позивачу надана відстрочка від мобілізації до 30.06.2026 року.
Пунктом 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560 (далі - Порядок №560) встановлено, що військовозобов`язані, які відповідно до пункту 58 цього Порядку звернулися із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк від шести до 12 місяців відповідно до висновку військово-лікарської комісії, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) військово-лікарської комісії, за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю.
При цьому, пункт 63 Порядку №560не скасовує положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №4235-IX від 12.02.2025 та обов`язок позивача (який останнім рішенням ВЛК від 15.04.2002 року був визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатний у воєнний час) повторно пройти медичний огляд.
Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тобто за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення було встановлено факт не проходження повторного медичного огляду позивачем в строк до 05.06.2025, а також відмову позивача від проходження такого медичного огляду та відповідно в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Статтею 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як вбачається з витягу з наказу Командувача Сухопутних Військ Збройних Сил України №542 від 16 червня 2022 року, підполковника ОСОБА_3 призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином оскаржувана постанова винесена повноважною посадовою особою.
Щодо аргументів позивача про зазначення в резолютивній частині оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності саме за відсутність військо-облікових документів, суд з огляду на зміст описової та мотивувальної частини оскаржуваної постанови, вважає таке технічною опискою, яка не скасовує встановлені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення порушення допущені позивачем та така технічна описка не може бути сама по собі підставою для скасування оскаржуваної постанови.
З урахуванням наведеного вище, дослідивши оскаржувану постанову №821 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 29.08.2026 року, судом встановлено, що така відповідає вимогам законодавства, оскільки містить всі елементи, що повинні міститися в постанові відповідно до ст. 283 КпАП України, а позивач порушив вимоги п. 2 розділу ІІ. Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», що передбачає адміністративну відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України. Відповідач при прийнятті рішень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваної постанови суд не вбачає.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
У відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 90 139, 241-246, 255, 257, 286 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:

Постанову №821 від 29.08.2026 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Саламатін О.В.