ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" серпня 2026 р. справа № 300/9080/25
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Болехівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також – позивачка, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Томин Сергій Володимирович, (надалі, також – представник позивачки), звернулася в суд з позовною заявою до Болехівської міської ради (надалі, також – відповідач, Болехівська МР) в якій просить:
– визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 27.11.2025 року за № 149, в частині визнання роботи головного спеціаліста – еколога відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконкому Болехівської міської ради за січень – жовтень 2025 року незадовільною.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення про оцінку роботи позивачки було прийнято на основі інформації начальника відділу в якому працює позивачка, в якій не міститься жодної інформації щодо професійних та ділових якостей позивачки. Крім того, позивачка зауважує, що вона була позбавлена можливості надати будь-які пояснення щодо своєї роботи, у зв`язку з чим при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не було досліджено всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення у справі. Також позивачка зауважила про видачу їй окремого доручення, яким вона була зобов`язана обстежувати місця розміщення контейнерів для твердих побутових відходів на виконання якого позивачка надавала всю необхідну інформацію. З огляду на вищенаведене, просить позов задовольнити (а.с. 1-5).
17.12.2025 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшов друкований примірник позовної заяви із додатками (а.с. 7-24).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 25-26).
07.01.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач заперечив проти наведених позивачкою у позовній заяві аргументів. Зокрема, відповідач зауважує, що оцінка роботи структурного підрозділу та відповідальних посадових осіб входить до кола повноважень відповідача, у зв`язку з чим доводи позивачки в цій частині не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Крім того, відповідач зауважує, що оцінка роботи не є атестацією та не замінює процедури атестації чи дисциплінарного провадження. Також позивачем наведено пояснення щодо кожного пункту інформації про роботу структурного підрозділу та наведено доводи щодо бездіяльності позивачки та неналежного виконання нею своїх посадових обов`язків. З огляду на вищенаведене, просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 28-36).
12.01.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивачки надійшла відповідь на відзив. У своїй відповіді на відзив позивачка заперечила проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, позивачка зауважила, що у відповідача були відсутні повноваження для прийняття оскаржуваного рішення та звернула увагу на відсутність кворуму при прийнятті рішення (а.с. 37-42).
13.01.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. У своїх запереченнях відповідач зазначив про наявність у нього кворуму для розгляду відповідної інформації та прийняття рішення, а також зауважив про наявність у нього компетенції для прийняття оскаржуваного рішення (а.с. 43-50).
15.01.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивачки надійшли додаткові пояснення по справі (а.с. 51-54).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 19.01.2026 по 30.01.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
19.01.2026 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов друкований примірник відзиву на позовну заяву із додатками (а.с. 55-193).
21.01.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення позивачки (а.с. 194-197).
26.01.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивачки надійшли додаткові пояснення по справі (а.с. 198-200).
29.01.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення позивачки (а.с. 201-204).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 17.03.2026 по 20.03.2026 згідно наказу від 11.03.2026 № 19-В, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував на лікарняному з 18.05.2026 по 22.05.2026, у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк періоду непрацездатності.
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у відпустці з 14.08.2026 по 28.08.2026 згідно наказу від 27.07.2026 № 153-В, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (а.с. 205), у зв`язку з чим строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України продовжуються на строк такої відпустки.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 є особою, яка з 26.03.2008 призначено на посаду головного спеціаліста – еколога відділу з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення, екологічної безпеки та мобілізаційної роботи міськвиконкому, що підтверджується копією розпорядження виконавчого комітету Болехівської міської ради № 91-р від 26.03.2008 (а.с. 19).
Відповідно до змісту розпорядження виконавчого комітету Болехівської міської ради № 31-р від 25.01.2011, головного спеціаліста – еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою міськвиконкому переведено на посаду головного спеціаліста – еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради (а.с. 20).
За змістом рішення Болехівської міської ради № 29-44/24 від 17.07.2024, відділ житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради перейменовано у відділ житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради та затверджено положення про даний відділ (а.с. 17).
Пунктом 4.2 Положення про відділ житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради, затвердженого вищезазначеним рішенням, передбачено, що до складу Відділу входять: – начальник Відділу; – головний спеціаліст, еколог; – головний спеціаліст.
Посадовою інструкцією головного спеціаліста, еколога відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою (ЖКГКМБТЕБ) виконавчого комітету Болехівської міської ради, розміщеною на офіційному веб сайті Болехівської міської ради визначено, що до посадових обов`язків позивачки відноситься: аналіз стану охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання природних ресурсів, екологічної безпеки та благоустрою населених пунктів територіальної громади; розроблення і здійснення заходів у сфері охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання природних ресурсів, екологічної безпеки на території Болехівської міської ради (територіальної громади). Розгляд звернень та скарг підприємств, установ, організацій громадян, що відноситься до її компетенції; здійснення профілактики запобігання порушенням законодавства в сфері благоустрою населених пунктів міської ради; забезпечення у межах своєї компетенції підготовки проєктів розпоряджень міського голови, проєктів рішень виконавчого комітету, проєктів рішень міської ради, доручень заступників міського голови, начальника відділу; організація виконання державних програм, розроблення і реалізація місцевих програм у сфері охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання природних ресурсів, екологічної безпеки та благоустрою. Подання матеріалів для оприлюднення на сайті міської ради та засобах масової інформації, що належать до своєї компетенції. Участь в обговорені проектів регіональних програм охорони навколишнього природного середовища, благоустрою, і вносить відповідні пропозиції на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності; координація діяльності відповідних структурних підрозділів органів виконавчої влади, а також роботи підприємств, установ та організацій в частинці охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання природних ресурсів, екологічної безпеки та благоустрою. Використання отриманої в установленому порядку інформації від інших органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, громадських об`єднань, статистичних та оперативних даних, звітів та довідок, матеріалів з питань, що належать до сфери діяльності відділу; складання приписів щодо приведення об`єктів та елементів благоустрою міста до належного стану з визначення строків проведення певних заходів та здійснення контролю за виконанням заходів по приписах щодо приведення об`єктів та елементів благоустрою. Складання протоколів про порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів для притягнення винних до адміністративної відповідальності; контроль за забезпеченням чистоти і порядку в місті та населених пунктів територіальної громади, очищення території та об`єктів від побутових відходів, самовільно розміщених об`єктів будівництва та елементів благоустрою; організація роботи комісії щодо обстеження зелених насаджень. За результатами роботи комісії щодо обстеження зелених насаджень підготовка актів обстежень та видача ордерів на видалення зелених насаджень; підготовка проектів рішень Болехівської міської ради, її виконавчого комітету, розпоряджень міського голови про забезпечення суб`єктами господарської діяльності, незалежно від форм власності, благоустрою території, порядку і чистоти в місті; виконання окремих доручень міського голови, секретаря міської ради, заступників міського голови (https://bolekhiv-rada.gov.ua/index.php?do=download&id=5759).
19.07.2024 ОСОБА_1 отримала від міського голови Болехівської міської ради окреме доручення "Про забезпечення постійного обстеження місць розміщення контейнерів для збору ТПВ" за змістом якого позивачка була зобов`язана надавати відповідну інформацію щочетверга до 15:00 міському голові Болехівської міської ради (а.с. 8).
До матеріалів справи долучено 15 поданих Юзьків У.Ф. відомостей щодо стану виконання окремого доручення міського голови (а.с.135-163).
Начальником відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради Богданом Чехом підготовлено інформацію про роботу відділу за січень-жовтень 2025 року (а.с. 9-10).
Вказана інформація була розглянута на засіданні виконавчого комітету Болехівської міської ради 27.11.2025 в питанні № 14, що підтверджується протоколом засідання виконавчого комітету Болехівської міської ради № 15 від 27.11.2025 (а.с. 11-16).
Рішенням Виконавчого комітету Болехівської міської ради № 149 від 27.11.2025, інформацію про роботу відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради взято до уваги. Роботу відділу в частині роботи головного спеціаліста – еколога відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради за січень-жовтень 2025 визнано незадовільною (а.с. 18).
Рішенням Болехівської міської ради № 13-01/20 від 26.11.2020, утворено виконавчий комітет Болехівської міської ради у складі 18 осіб, серед яких визначено, що до складу виконавчого комітету входить заступник міського голови за посадою (а.с. 91).
Вважаючи прийняте відповідачем рішення щодо визнання роботи позивачки незадовільною протиправним, з метою скасування відповідного рішення позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до статті 45 Конституції України, кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначає Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування" № 2493-ІІІ від 07.06.2001 (надалі, також – Закон № 2493-ІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування – це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2493-III, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим – також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції (частини 2, 3 статті 7 Закону № 2493-III).
Відповідно до статті 8 Закону № 2493-III, основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а також іншої інформації, яка згідно із законом не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.
Відповідно до змісту статті 17 Закону № 2493-III, з метою оцінки ділових та професійних якостей, а також кваліфікації посадових осіб місцевого самоврядування, крім осіб, зазначених у частині другій цієї статті, посадові особи місцевого самоврядування один раз на 4 роки підлягають атестації.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР від 21.05.1997 (надалі, також – Закон № 280/97-ВР).
Відповідно до змісту статті 51 Закону № 280/97-ВР, виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.
Відповідно до положень частини 3 статті 51 Закону № 280/97-ВР, виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Сільська, селищна, міська рада утворює у складі виконавчого комітету ради орган з питань містобудування та архітектури.
За змістом частини 1 статті 52 Закону № 280/97-ВР, виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.
Положеннями частини 2 статті 52 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виконавчий комітет ради: 1) попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм підтримки суб`єктів ветеранського підприємництва та з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради; 2) координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників; 3) має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб.
Частиною 3 статті 52 Закону № 280/97-ВР визначено, що сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою (у тому числі з метою забезпечення надання адміністративних послуг у строк, визначений законом) в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.
Спірним у даній справі є прийняття відповідачем рішення за результатами розгляду звіту про виконану роботу про визнання роботи посадової особи відповідного структурного підрозділу незадовільною.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є особою, яка з 26.03.2008 призначено на посаду головного спеціаліста – еколога відділу з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення, екологічної безпеки та мобілізаційної роботи міськвиконкому, що підтверджується копією розпорядження виконавчого комітету Болехівської міської ради № 91-р від 26.03.2008.
Відповідно до змісту розпорядження виконавчого комітету Болехівської міської ради № 31-р від 25.01.2011, головного спеціаліста – еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою міськвиконкому переведено на посаду головного спеціаліста – еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради.
За інформацією, наявною на сайті Болехівської міської ради, ОСОБА_1 станом на дату розгляду даної справи перебуває на посаді головного спеціаліста – еколога відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради (https://bolekhiv-rada.gov.ua/yvyo/department-of-housing-and-communal-services-construction-transport-ecology-and-public-works/structure-of-the-department-of-housing-and-communal-services-construction-transport-ecology-and-public-works/).
Пунктом 4.2 Положення про відділ житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради, затвердженого вищезазначеним рішенням, передбачено, що до складу Відділу входять: – начальник Відділу; – головний спеціаліст, еколог; – головний спеціаліст.
Суд зауважує, що в оскаржуваному рішенні відсутні відомості про те, що воно стосується саме позивачки. Однак, беручи до уваги той факт, що позивачка є єдиною особою на посаді головного спеціаліста – еколога, суд робить висновок про те, що оскаржуване рішення стосується саме позивачки.
Начальником відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради Богданом Чехом підготовлено інформацію про роботу відділу за січень-жовтень 2025 року.
Вказана інформація була розглянута на засіданні виконавчого комітету Болехівської міської ради 27.11.2025 в питанні № 14, що підтверджується протоколом засідання виконавчого комітету Болехівської міської ради № 15 від 27.11.2025.
Рішенням Виконавчого комітету Болехівської міської ради № 149 від 27.11.2025, інформацію про роботу відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради взято до уваги. Роботу відділу в частині роботи головного спеціаліста – еколога відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради за січень-жовтень 2025 визнано незадовільною.
Одним із основних доводів на користь скасування оскаржуваного рішення є те, що прийняте відповідачем рішення виходить за межі його повноважень.
Проаналізувавши положення Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд встановив, що в ньому відсутні положення щодо можливості надання виконавчим органом місцевого самоврядування оцінки діям посадових осіб структурних підрозділів виконавчого комітету міської ради.
Суд зауважує, що пунктом 2 частини 2 статті 52 Закону № 280/97-ВР, виконавчий комітет ради координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників.
Таким чином, до повноважень ради належить координація діяльності відповідних суб`єктів та заслуховування звітів про роботу їх керівників.
Суд зазначає, що дискреційні повноваження – це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто дискреційні повноваження – це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Суд зауважує, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).
Відтак, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Суд звертає увагу відповідача, що жодним положенням Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" не надано виконавчому комітету органів місцевого самоврядування повноважень проводити оцінку роботи структурних підрозділів, органів відповідної ради чи посадових осіб таких структурних підрозділів та органів.
Доводи відповідача про наявність у нього відповідних повноважень на оцінку роботи позивачки ґрунтуються на довільному трактуванні вимог закону та не підтверджуються жодними положеннями законодавства.
Крім того, суд зауважує, що навіть у випадку наявності у відповідача таких повноважень, оскаржуване рішення не може бути визнаним правомірним з врахуванням наступного.
Начальником відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради Богданом Чехом підготовлено інформацію про роботу відділу за січень-жовтень 2025 року. Проаналізувавши таку інформацію, суд встановив, що вона не містить деталізації щодо того, які види робіт були виконані якою саме посадовою особою відділу.
З приводу наведених у відзиві доводів по пунктах наданої начальником відділу інформації, то суд зауважує, що відповідач не підтвердив жодними доказами те, що ті чи інші документи готувала саме позивачка.
Також відповідачем не наведено аналізу того, чи входять визначені ним у відзиві на позовну заяву обов`язки саме до посадових обов`язків позивачки.
Поряд з цим, відповідачем не доведено, що ті чи інші обов`язки щодо підготовки документів чи вчинення інших дій є виключними повноваженнями позивачки та мали бути реалізовані виключно нею.
Таким чином, суд зауважує, що відповідачем жодним чином не підтверджено те, що відповідна бездіяльність та невжиття заходів, відомості про які були отримані ним із наданої начальником відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради, є такими внаслідок незадовільної роботи саме позивачки.
З огляду на це, в суду відсутні підстави для висновку про те, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв у межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 27.11.2025 року за № 149, в частині визнання роботи головного спеціаліста – еколога відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконкому Болехівської міської ради за січень – жовтень 2025 року незадовільною.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).
Крім того, згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про повне обґрунтування заявлених позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню повністю.
Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Щодо судових витрат суд звертає увагу на наступне.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 969,00 грн згідно квитанції до платіжної інструкції № 2.448860127.1 від 15.12.2025 (а.с. 5).
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 01.01.2025 складає 3028,00 гривень.
Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлюються ставки судового збору, зокрема, відповідно підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 зазначеного Закону за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, сума судового збору за подання даної позовної заяви становить 968,96 грн, відповідно позивачкою здійснено переплату судового збору.
Як наслідок, на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Болехівської міської ради підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.
Інші витрати, питання про розподіл яких може бути вирішено судом, відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано-Франківської області № 149 від 27.11.2025, в частині пункту 2 резолютивної частини рішення про визнання роботи головного спеціаліста – еколога відділу житлово-комунального господарства, комунального майна, будівництва, транспорту, екології та благоустрою виконкому Болехівської міської ради за січень – жовтень 2025 року незадовільною.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Болехівської міської ради (код ЄДРПОУ 04054270, площа Івана Франка, буд. 12, м. Болехів, Калуський район, Івано-Франківська область, 77202) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок. 
Копію рішення надіслати представнику позивачки та відповідачу через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивачка – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );
відповідач – Болехівська міська рада (код ЄДРПОУ 04054270, площа Івана Франка, буд. 12, м. Болехів, Калуський район, Івано-Франківська область, 77202).

Суддя  Главач І.А.