Справа № 761/2205/21
Провадження № 2/761/212/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді:  Пономаренко Н.В
за участю секретаря:  Яцишина А.О.
позивача:     ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, -
в с т а н о в и в :
У січні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, відповідно до якої просила суд: визнати недійсним Договір №00-1846720 від 09.10.2020 року оформлений на ім`я ОСОБА_2 в ТОВ «Качай гроші»» на суму 4500,00 гривень, з моменту оформлення та застосувати наслідки надійсності правочини.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та виниклою необхідністю, позивач звернувся до ТОВ «Качай гроші»» із проханням надати грошові кошти. Позивач зазначає, що 09.10.2020 року ТОВ «Качай гроші» йому було надано грошові кошти у кредит у розмірі 4 500,00 гривень. Спілкуванння з представником компанії проходило у особистому кабінеті інтернет-сайту компанії, де було зазначено багато тексту незрозумілими позивачу термінами. При цьому позивач вказує, що із пропозиції вбачалось, що організація надає кредити за умови оплати не значних розуміних відсотків. 
Позивач вказує, що між ним та ТОВ «Качай гроші» фактично не було укладено письмового договору із зазначенням його істотих умов, більше того, розмір процентів свідчить про недотримання принципів розумності та справедливості, закріплених положеннями ЦПК України.
При цьому вказує, що в порушння вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема відповідач не надав її повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту, саме в частині відсотків за корестування, перед укладенням та під час укладення договору про надання кредиту. 
Крім того, позивач зазначає, що на момент отримання грошових коштів мені не було надано достовірної інформації, втому числі, про процентні ставки за кроситування кредитому, значно перевишують розмір облікової ставки НБУ. Письмовий договір не укладався. Тому позивач вважає, що дії ТОВ «Качай гроші»» при наданні неякісної інформації підпадають під статтю. 19 «Про захист прав споживачі» про нчесну підприємницьку діяльність.
Позивач зазначає, що ним на адресу відповідача була направлена претензія, однак його вимоги не задоволені. В свою чергу позивач готовий повенрути наданау суму кредиту.
Таким чином, позивач вважає, що оскаржуваний договір є недійсним, оскільки не дотримано письмової форми його укладення та сторонами не підписувався. Не було погоджено істотні умови договору. Відповідач не надав повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації про умови кредиту, саме в частині відсотків за корестування, перед укладенням та під час укладення договору про надання кредиту.
На підставі ст.ст. 203, 215, 228,233 ЦК України позивач просив суд позов задовольнити.
Ухвалою судді Шевченківського районного суд м. Києва ОСОБА_3 від 22 січня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, призначено розгляд вказаної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
18.03.2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю, та зазначає, що ТОВ «Качай гроші» є фінансовою установо, договір улкданей з позивачем містить усі істотні умови кредитного договору, перед укладення договору Товариство шляхом розміщення на власному офіційному інтернет-сайті надало позивачу доступ до інформації, необхіднох для укладання кредитного договору, де міститься інформація про фінансову установу, переклік, умови та порядок надання фінансових послуг, оприлюднено Привла надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНИ» та примірні кредитні договори, які улкдає відповідач за вибором клієнта. Також містить інформацію про проценті ставки, про максимальний строк і суму кредиту, тим більше перед підписанням кредитного договору, позивач підтвердив письмово, що ознайомленний з інформацією про розміри процентної ставки та порядоку нарахування і сплати процентів, розмір штрафних санкцій вартість, строку договороу та згоду з умовами договоро, шляхом проставлення відповідної відмітки в чек-боксі та натискання клавіші, без такого підтвердження у позивача була б твідсутня технічна можливість перейти на інші сторінку/вкладку, тому обставини викладені в позов в чій є необгрунтовнами. Сторонами було погоджено в Договорі строк, термін дії договору та кінцеву дату повернення коштів. Також позивача мав ознайоитимь послідовно з паспортом кредиту та офертою, які містять всі істотні умова, передбачені законодавством та погоджені сторонами Договір було укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, що міститьсять на сайт відповідача у відповідності до закону Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписано з боку позивача - одноразовим ідентифікатором, що отриманий на його фінансовий телефонний номер, зазначений у анкеті клієнта, який також містять та відповідають відомостям, які містяться в позовній заяів та відповідає приписам п.6 ст. 3 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» ст.1, ст.17 Закону «Про електронні довірчі послуги» У відповідності до розділу 5.9 Правил Договір було укладено за такою процедурою: реєстрація позивача на Сайті Товариства, підтвердження ознайомлення у. Правил, приймання їх в повному обсязі та надання згоди на обробку персональних даних; подання позивачем анкети-заявки на отримання кредиту, в якій, зокрема, з ідентифікаційні дані позивача, бажані умови кредитування та реквізити банківськ позивача для перерахування суми кредиту; перевірка Товариством наданої позивачем інформації та прийняття Товариство здійснило ідентифікацію позивача, провело оцінку його платослго:та достовірності наданої ним інформації за допомогою спеціальної багаті автоматизованої системи прийняття кредитних рішень. Також відповідач зазначив, що твердження позивача, щодо здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики, є безпідставними, оскільки договір повністю відповідає вимогам законодавства.
Окрім того, у відзиві зазначено, що між позичальником та відповдіачем раніше також укладалися кредитні договори, а саме кредитний договір № 00-1823004 від 04.10.2020 року на суму 3 000,00 грн. строком на 15 днів, які були повернуті разом з нарахованими відсотками 09.10.2020, тобто позичальник раніше вже був клієнтом товариства, та повінстю був обізнаний щодо умов та порядку нарахування відсотків 
Відповідач вказує, що позивачем як не наведено жодних доказів ненадання або неповного надання інформації, необхідної для прийняття рішення щодо вступу в договірні відносини з Товариством, так і не надано підтвердженого опису дисбалансу прав і обов?язків сторін Договору. Жодних аргументованих підстав визнання Договору недійсним в позові не зазначено, доказів порушення прав Позичальника - не надано.
Згідно розпорядження керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-1201 від 23.03.2026 року у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 у відставку та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 року в провадження судді Пономаренко Н.В. надійшла вищевказана цивільна справа.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27.03.2026 прийнято до розгляду вказану цивільну справу та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні позивач позвоні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника не нарпавив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Вислухавши поясення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 09.10.2020 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_2 було укладено договір № 00-184670 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту (надалі Договір), відповідно до якого відповідач зобов`язується надати позивачу грошові кошти в загальній сумі 4 500,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позивач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, Сторони погодили, що кредит видається строком на 30 днів. Дата повернення кредиту кредитодавцю 08 листопада 2020 року або в іншу дату, що визнаєчаться після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку передбаченому п.п. 1.3.1.-1.3.3. цього Договору. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: 1,80 % в день стандарнта процента ставка (648 % річних) (а.с. 23-26)
Згідно п. 2.1. Договору кредит надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на платіжну карту Клієнта, зазначеному ним в Особистому кабінеті, що маж наступні реквізити № НОМЕР_1 .
У розділі 7 договору «Юридична адреса, реквізити та підписи сторін» вказано прізвище, ім`я та по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта, та адреса реєстрації позивача та його контактний номер телефонів, а також зазначено, що договір підписано електронним підписом (електронний підпис Позичальника відвотерний шляхом викорситання позичальником одноразвоого ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону НОМЕР_2 ) 09.10.2020.
Здно Додатку № 1 до Договору про надання коштів у позику, в тому чимлі і на умовах фінаснового ркдетиу № 00-1846720 від 09.10.2020 року позивач, а саме графік плтежів, зобов`язувався повернути суму кредиту та сплати нарахованих процентів 08.11.2020 року, у сумі 6930,00 грн на рекзвити відповідача (а.с. 27).
Товарисвтом належним чином виконало свої договорі зобов`язання, перерахувавш 09.10.2020 на вказанийй позичальником рахунок кошти кредиту в сумі 4500,00 грн., переказ коштів підвтерджується повідолмення від ТОВ «БЕСТПЕЙ» від 09.10.2020. Обставнини щодо отримання крединих коштів позивачем не заперчеувалось. 
Як вбачається із вищезазначеного договору та додаткового договру, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 ст. вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.
Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За положеннями ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним..
Як вбачається з матеріалалів справи, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК №В0000120 від 28.12.2020, Товариством отримано Ліцензію на провадження господарської діляьності за надання фінансвоих послуг від 11.04.2018, яка є безстроковою та оформлена в задокументарній формі (розміщена на офіційнному НБУ за посилання http://kis.bank.gov.ua/).
09.10.2020 позичальником було підписано (акцептовано) оферту, чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з її умовами, свідоме прийянття пропозиції укласти Договір та згоду на використьання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору (а.с. 48-54).
Договір був укладений і підписаний сторонами у відповідності з умовами Закону, що підтверджується Лог-файлом порядку укладенням електроного договру. При цьому, позивач через особистий каьінет на веб-сайті Товарситва подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе шляхом використання калькуоятора на сайті Товарситва, ознайомився з паспортом кредтиу і офертою та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «Я хочу підписати кредитний договір», після чого було сформовано одноразовий ідентифікатор, який було відправлено на телефоні позичальника і введено останнім в окреме поле для підтвердження підписання Договору. При цьому зазначаємо, що ІТС Товариства не дозволяє перейти до наступного кредиту та офертою, які місять всі істотні умова, передбачені законодавством та погоджені сторонами Договору. Договір містить персональні дані позивача, зокрема його ПІБ, номер карти платника податків, адреса реєстрації, паспортні дані, контактний номер телефону, які відповідають відомостям, які містять в позовній заяві самого позивача.
Таким чином, без використанням одноразового ідентифікатора, без здійснення входу на сайт Товарства та вибору строку і суми кредиту, договір між позивачем та Товариством не був би укладений, позичальник здійсний чіткий алгоритм дій для проходження всіх етапів отримання кредиту і акцептував надану товариством оферту.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 ст. 11 цього Закону передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що оскільки кредитний договір підписаний позивачем, шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію».
За таких обставин передчасними є твердження позивача про те, що кредитний договір не був підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора та відповідно є підстави вважати його недійсним.
Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
За статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Крім того, у разі незгоди з умовами Кредитного договору, позивач не був позбавлена можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і відповідно, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору.
ч. 3 ст. 12 ЦК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом із тим, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про порушення прав позивача вказаним договором.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 629 ЦК України передбачено обов`язковість договору до виконання сторонами. Ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
При вирішенні спору про визнання кредитного договору недійсним, судом враховувалися вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема вимоги статей 203, 215, 1054 ЦК України. Судом також враховувалися вимоги статей 536, 638 ЦК України з приводу того, чи було досягнуто між сторонами кредитного договору згоди щодо усіх істотних умов договору.
Інші наведені позивачем обставини необхідності визнання договору недійсним не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, не обґрунтовують необхідність задоволення позову.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Відтак, суд не знаходить за доцільне спростувати у вказаному рішенні кожному аргументу позивача, оскільки підстав для задоволення позову немає.
Таким чином, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.
За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті та не ґрунтуються нормах чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.
На підставі викладено та керуючись ст. 16, 203, 207, 215, 546, 549, 626, 627, 638, 1047, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про електронну комерцію», ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 60, 76-81, 211, 223, 258, 263, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
Повний текст рішення складено: 04.06.2026.

Суддя: