Справа № 569/12202/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року м. Рівне 

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючої судді Балацької О.Р.,
за участі секретаря судового засідання Кулікович Д.П.,
учасники справи в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позицій сторін. 
В Рівненський міський суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів звернулася ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 травня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 жовтня 2024 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від зазначеного шлюбу мають спільного малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що малолітній син проживає разом із матір`ю та повністю перебуває на її утриманні.
Позивач, посилаючись на норми права, які містяться в ст. ст. 51, 80, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина.
Відповідач у своїй заяві підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить задовольнити.
ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 травня 2026 року справа передана для розгляду судді Балацькій О.Р.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 22 травня 2026 року позовну заяву залишено без руху. (а.с. 11-12)
Позивачем у встановлений судом строк усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду. (а.с. 14-20)
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 червня 2026 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 21-22)
У судове засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судового засідання.
Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити.
Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило.
Відтак суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.
За таких обставин у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
ІІІ. Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та докази.
Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 жовтня 2024 року, вказане рішення набрало законної сили 26 листопада 2024 року. (а.с. 8)
Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , відповідно до якого батьками дитини є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 . (а.с. 3)
Із матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу малолітній син проживає разом із матір`ю, яка здійснює його повсякденне виховання, забезпечує належні умови для проживання, догляду, розвитку та навчання дитини.
Згідно витягів з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , вказане підтверджується також Довідкою про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 9882 від 25.05.2026. (а.с. 17-19)
Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач просить визначити розмір аліментів у частці від доходу відповідача - у розмірі однієї четвертої частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з 19 травня 2026 року, і до досягнення дитиною повноліття.
Судом також встановлено, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що до суду надійшла його письмова заява, у якій він просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову та підтвердив свою згоду зі способом і розміром стягнення аліментів, визначеним позивачем.
Доказів, які б свідчили про наявність між сторонами спору щодо походження дитини, місця її проживання, участі батьків у її вихованні або щодо визначення іншого способу виконання відповідачем обов`язку з утримання дитини, матеріали справи не містять.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, а тому між сторонами виникли правовідносини щодо виконання батьком обов`язку з утримання своєї малолітньої дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України.
ІV. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд при прийнятті рішення.
Стаття 51 Конституції України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини, а тому у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретної справи, а вже тільки потім - права батьків. 
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Суд встановив, що відповідач є батьком малолітньої дитини, яка проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Обов`язок батьків щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття передбачений законом, при цьому доказів належного виконання відповідачем такого обов`язку в добровільному порядку матеріали справи не містять.
З урахуванням викладеного вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей (ч. 1 ст. 141 СК України), суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Відповідно до положення частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 19 травня 2026 року.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1 331 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. 
З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
На підставі статей 180-183 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263-265, 354 ЦПК України, статтями 4, 5 Закону України «Про судовий збір», суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 травня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складене та підписане 08 липня 2026 року.

Суддя      Ольга БАЛАЦЬКА