Справа № 357/20182/25
Провадження № 2/357/1067/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
за участю:
позивач - ОСОБА_1 ; 
представник позивача - адвокат Лакуста Д.І.;
відповідач - ОСОБА_2 ; 
представник відповідача - адвокат Пілюга В.В.;
представник третьої особи - Кисельова В.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Ющенко Олександру Олександрівну, звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просив визначити способи у його спілкуванні з сином ОСОБА_3 наступним чином: 
1) під час дії військового стану в Україні та знаходження дитини за кордоном надати ОСОБА_1 безперешкодно та необмежено можливість спілкуватись з дитиною засобами телефонного, відео та електронного зв`язку, з урахуванням режиму дня, що забезпечує гармонійний і здоровий розвиток дитини, через додатки: WhatsApp, Messenger (Facebook), Telegram, Viber, Zoom, Skype, Google Meet; 
2) після закінчення дії військового стану або у разі повернення ОСОБА_2 з дитиною в Україну надати можливість зустрічей з дитиною у час, узгоджений батьками, за місцем проживання дитини з матір`ю; спільного відпочинку три календарні тижні влітку та один календарний тиждень в зимовий період під час відпустки батька без присутності матері дитини; спілкування засобами телефонного та електронного зв`язку з урахуванням режиму дня, що забезпечує гармонійний і здоровий розвиток дитини; спільного святкування наступних свят: Новий рік (31 грудня) з 15 год 00 хв. до 19 год 00 хв. наступного дня після свята, Різдво Христове (25 грудня), Великдень, Трійця, дня народження батька за місцем його проживання без присутності матері. 
Позов обґрунтований тим, що сторони перебували в стосунках, від яких народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 03.10.2025 позивач повернувся додому і не застав цивільної дружини та дітей, викликав поліцію та написав заяву про їх зникнення. В подальшому стало відомо, що відповідач забрала сина та виїхала за межі України. Відповідач перешкоджає батькові спілкуватись з дитиною, розмовляти з ним по телефону та по відеозв`язку. Позивач проживає окремо від дитини, бажає та намагається приймати участь у вихованні сина, але мати дитини перешкоджає їх спілкуванню, створюючи штучні перепони. Це порушує його права як батька та права самої дитини, яка має право на спілкування з батьком. Позивач піклується про сина, матеріально забезпечує, має постійну роботу. Він не має протипоказань для того, щоб спілкуватись з хлопчиком, умови проживання у власному будинку є такими, що забезпечують належне проживання дитини. Враховуючи, що батьки дитини не змогли дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, виникла необхідність встановити порядок такої участі через суд.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
17.12.2025 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 27.01.2026.
27.01.2026 ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано від ОСОБА_2 інформацію про місце (адресу) перебування (проживання) сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
03.02.2026 на адресу суду надійшли витребувані докази, однак без перекладу українською мовою.
17.02.2026 від представника відповідача - адвоката Левченко Марії Михайлівни, до суду надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого вказано, що дійсно позивач та відповідач проживали однією сім`єю. В даних стосунках у сторін народився син ОСОБА_4 . Під час проживання сторін разом, відповідач отримувала допомогу як мати одиначка та малозабезпечена, і з цих грошей вони з дітьми жили, вона оплачувала навчання дітей, купувала продукти. Позивач іноді переводив на банківську карту по 500 або 1 000 грн, іноді 2 000 грн. Відповідач самостійно займалась утриманням будинку, вихованням дитини, позивача практично в житті родини не було. Незадовго до того, як відповідач пішла від позивача, він взяв дитину на виробничий об`єкт і потрапив в дорожньо-транспортну пригоду з дитиною, пошкодив автомобіль і сильно налякав дитину, яка сиділа в нього на руках в момент ДТП. Крім того, біля будинку, де проживала відповідач з дитиною відбулось падіння дрону, після чого в сина почались нервові розлади. Відповідач намагалась зберегти родину, однак позивач не мав такого бажання. Крім того, позивач вчиняв психологічне насильство відносно відповідача. У зв`язку з даними обставинами та внаслідок загрози життю та здоров`ю дитини через масові ракетні обстріли, зважаючи на безпекові ризики, вік дитини, емоційний стан дитини, відповідач вимушена була вивезти дитину в більш безпечне середовище, а саме: Велике Герцогство Люксембурзьке. Наразі дитина перебуває в стійкому та безпечному середовищі, відвідує дитячий навчальний заклад, заняття з психологом, його емоційний стан покращується. Однак, син ще перебуває в стані стресу, має тісний емоційний зв`язок з матір`ю та не бажає спілкуватись з батьком. Спілкування батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає позивача як батька. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час. Відповідач вважає, що спілкування дитини з батьком має відбуватись у її присутності. Відповідач звертає увагу суду на те, що дитина не має власних засобів телефонного, відео та електронного зв`язку та може спілкуватись з батьком лише з використанням таких засобів, що належать відповідачу. Також позивач просить після закінчення дій військового стану або у разі повернення дитини в Україну встановити іншій спосіб спілкування з дитиною. Відповідач не погоджується з даними позовними вимогами, оскільки для встановлення такого графіку спілкування, батьку необхідно налагодити психоемоційний зв`язок з дитиною. Крім того, батько не позбавлений права звернутись до суду з заявою про зміну способу спілкування з дитиною з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, що буде відповідати інтересам дитини. Просить позов задовольнити частково та визначити позивачу способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини за наступним графіком побачень: щосереди та щоп`ятниці з 18.30 год. до 19.00 год. спілкування батька з ОСОБА_3 будь-якими засобами зв`язку в присутності матері. 
Разом з відзивом відповідач подала заяву про продовження строків подання відзиву. 
18.02.2026 представник позивача - адвокат Ющенко О.О., подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила суд визначити позивачу способи у спілкуванні з сином ОСОБА_3 наступним чином: 
1) надати ОСОБА_1 безперешкодно та необмежено можливість спілкуватись з дитиною засобами телефонного, відео та електронного зв`язку, з урахуванням режиму дня, що забезпечує гармонійний і здоровий розвиток дитини, через додатки: WhatsApp, Messenger (Facebook), Telegram, Viber, Zoom, Skype, Google Meet; 
2) надати ОСОБА_1 можливість спільного відпочинку три календарні тижні влітку та один календарний тиждень в зимовий період без присутності матері дитини; 
3) надати ОСОБА_1 можливість спільного проведення часу три дні щомісяця без присутності матері дитини. 
20.02.2026 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Пілюги В.В., надійшло заперечення на уточнену позовну заяву, в обґрунтування якої вказано про відсутність законодавчої норми щодо подання заяв про доповнення або уточнення позовних вимог, тому вона не може бути прийнята судом. Наполягає на своїй позиції щодо спілкування батька з сином щосереди та щоп`ятниці з 18.30 год. до 19.00 год. в її присутності. В іншій частині заперечує. Вказує, що повернення дитини в Україну зашкодить інтересам дитини. Просить відмовити у прийнятті уточненої позовної заяви.
21.02.2026 від представника позивача - адвоката Лакусти Д.І., до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що орієнтовна сума загальних сімейних витрат позивача на родину становила 70 400 грн у місяць, не враховуючи окремих покупок, дорогоцінних подарунків, відпочинку, пікніків, меблів, дитячих таборів, аквапарків, екскурсій в інші міста та інших непередбачених витрат. При цьому сім`я проживала в повністю забезпечених умовах в будинку, який забезпечений всіма зручностями, побутовою технікою, посудомийною машиною, пральною та сушильною машиною, індивідуальною кімнатою для ОСОБА_2 , є окремі три кімнати для дітей, а саме: для сну, кінозал, ігрова. Також є резервне джерело електропостачання та резервний твердопаливний котел, спеціалізоване укриття для тривалого перебування сім`ї під час тривог. Всі зазначені потреби забезпечував саме позивач та фактично повністю утримував відповідача та дітей, оскільки соціальні виплати на дітей становили орієнтовно 3 000 - 5 000 грн у місяць. Вказано, що інформація про ДТП за участю дитини, падіння дрону біля будинку, де проживала відповідач і т.п. не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і є просто спекуляцією на ґрунті свідомого обмеження законних прав позивача на спілкування з дитиною. Факт небажання спілкування дитини з батьком нічим не підтверджений. У позивача були дуже тісні стійкі батьківські відносини з сином. Протягом спільного проживання батько регулярно проводив час зі своєю дитиною. Вказано про принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі в її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні сина та спілкуватися з ним. Повторно просить задовольнити позовні вимоги. 
24.02.2026 до суду від представника позивача - адвоката Лакусти Д.І., надійшло клопотання про виклик свідків та клопотання про застосування до відповідача заходу процесуального примусу у вигляді штрафу за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, та неподання таких доказів без поважних причин, повторно просить витребувати від ОСОБА_2 інформацію про місце (адресу) перебування (проживання) сина – ОСОБА_3 .
25.02.2026 представник відповідача - адвокат Пілюга В.В., подала до суду заперечення на клопотання про застосування заходів процесуального примусу до відповідача, з огляду на те, що відповідачем поданий відзив на позовну заяву, до якого в якості доказів додані документи, які підтверджують місце перебування дитини, а саме: 2, Cіtе de I'Espеrance (App. chambre 02 Et 0) L - 4111 Esch-sur-Alzette, Luxembourg. Також у відзиві відповідач повідомила суд, що додані до відзиву докази надані без перекладу українською мовою, у зв`язку з тим, що станом на день подання відзиву докази перебувають на перекладі у перекладача та будуть надані після їх отримання. 
25.02.2026 в судовому засіданні суд на місці ухвалив прийняти до розгляду позовну заяву в новій редакції, відзив на позовну заяву, заперечення щодо прийняття до розгляду уточненої позовної заяви, відмовив у задоволенні клопотання представника позивача щодо застосування заходів примусу до відповідача, задовольнив клопотання позивача про виклик свідків.
02.03.2026 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Пілюги В.В., надійшло заперечення на відповідь на відзив з додатковими обґрунтуваннями позиції сторони відповідача. Додатково вказано, що позивач є членом спільноти свідомості Крішни в Білій Церкві та релігійним фанатиком. Ця спільнота дотримується засад вегетаріанства. А отже, з народження дитина не вживала в їжу м`ясо, рибу, яйця тощо, що вплинуло на стан здоров`я дитини. На сьогоднішній день відповідач вживає заходів щодо поступового налагодження харчування дитини та вважає, що зустрічі без присутності матері дитини зашкодить інтересам дитини. Разом з запереченням подано заяву про виклик свідків. 
17.03.2026 на адресу суду надійшов висновок Органу опіки та піклування БМР про розв`язання спору.
17.03.2026 представник відповідача - адвокат Пілюга В.В., надала суду витребувані докази з засвідченим перекладом з французької мови на українську мову.
17.03.2026 на адресу суду від представника позивача - адвоката Лакусти Д.І., надійшла заява з додатковими обґрунтуваннями позову, в яких зазначено, що на момент встановлення відносин між позивачем та відповідачем, відповідач уже була вегетаріанкою, не вживала рибу, м`ясо, яйця, також вона обмежувала в харчуванні свого старшого сина ОСОБА_5 . Протягом 5 років спільного проживання ні відповідач, ні її старший син м`ясо не вживали, а сама відповідач була активним членом спільноти свідомості ОСОБА_6 в м. Біла Церква, самостійно відвідувала програми, фестивалі та приймала активну участь у публічних заходах. Дитина харчувалась повноцінно. Тому, дана інформація являється неправдивою.
Стороною позивача також подано до суду уточнену позовну заяву, в якій позивач, зокрема, просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з позивача з сином наступним чином:
1) надати ОСОБА_1 можливість безперешкодно спілкуватись з дитиною засобами телефонного, відео та електронного зв`язку, з урахуванням режиму дня, що забезпечує гармонійний і здоровий розвиток дитини щодня з 18:00 год. до 20:00 год. за київським часом, через Telegram або Viber; 
2) надати ОСОБА_1 можливість спільного відпочинку з дитиною протягом останнього календарного тижня червня, останнього календарного тижня липня, останнього календарного тижня серпня та одного календарного тижня січня або лютого, з урахуванням графіку навчання дитини та канікулярного періоду, під час відпустки батька, до досягнення дитиною чотирирічного віку за присутності виключно матері (без сторонніх осіб), а після досягнення чотирирічного віку - без присутності матері дитини; 
3) надати ОСОБА_1 можливість спільного відпочинку щоп`ятниці, щосуботи та щонеділі останнього календарного тижня кожного календарного місяця до досягнення дитиною чотирирічного віку за присутності виключно матері (без сторонніх осіб), а після досягнення чотирирічного віку - без присутності матері дитини. 
17.03.2026 в судовому засіданні суд на місці ухвалив прийняти до розгляду уточнену позовну заяву, задовольнив клопотання представника відповідача про виклик свідків, прийняв до розгляду заперечення на відповідь на відзив та клопотання про долучення доказів.
23.03.2026 представник відповідача - адвокат Пілюга В.В., подала заперечення на уточнену позовну заяву. Вказує, що графік зустрічей, про який просить позивач, зашкодить інтересам дитини.
06.04.2026 в судовому засіданні суд на місці ухвали прийняти до розгляду та приєднати до матеріалів справи заперечення позивача на уточнений позов, закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті справи.
14.07.2026 представник відповідача - адвокат Пілюга В.В., подала до суду проект мирової угоди.
16.07.2026 в судовому засіданні суд на місці ухвалив приєднати до матеріалів справи проект мирової угоди, в якому мати дитини не заперечує проти спілкування батька з сином щосереди та щоп`ятниці з 18:00 год. до 20:00 год. за київським часом через Telegram, відпочинку батька з дитиною протягом одного тижня червня, липня, серпня січня з урахуванням графіку дитини та канікул в присутності матері на території Великого Герцогства Люксембурзького за попередньою домовленістю з відповідачкою та побажань дитини, а також спільного відпочинку батька з сином в п`ятницю, суботу та неділю останнього календарного тижня кожного календарного місяця на території Великого Герцогства Люксембурзького за попередньою домовленістю з відповідачкою та побажань дитини. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Лакуста Д.І., позов в уточненій редакції підтримали та просили задовольнити, надали пояснення. Зокрема, позивач зазначив, що під час спільного проживання родини дитина не була в стресі. Син переносить стрес саме через зміну місця проживання та свого звичного середовища. Підтвердив, що при падінні дрона був віддалений вибух, орієнтовно метрів за 300 від будинку, однак син не проявляв ознак занепокоєння. Є медичні довідки, що з дитиною все в порядку. Підтвердив, що він та відповідач були членами центру свідомості ОСОБА_6 . Пояснив, що мирова угода не в повній мірі його влаштовує, пункт 1.1. угоди обмежує спілкування з дитиною лише двома днями в тиждень.
Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача - адвокат Пілюга В.В., в судовому засіданні позов визнали частково. Позивач не заперечує проти спілкування батька з сином так, як зазначено в проекті мирової угоди. Під час засідання органу опіки також частково погоджувалась на зустрічі. Дитина маленька і важко переносить відсутність матері. Наразі вони відвідують психолога за наслідками проживання сина в Україні. Неподалік їх будинку відбулось падіння шахеда, був сильний вибух, тому син злякався і почав боятися гучних звуків. Навіть вчителька казала, що ОСОБА_4 може втекти з дитячого майданчика, тому наявна необхідність присутності матері при зустрічах сина з позивачем. Сторона відповідача заперечила щодо наявності перешкод у спілкуванні батька з сином. Вказали, що не можуть забезпечити явку свідків у зв`язку з відмовою давати покази. 
Представник третьої особи ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування. Підтвердила, що в ньому не вказано порядок зустрічей з формулюванням «за участі» чи «без участі» матері. Звернула увагу, що відповідач вивезла дитину без погодження з батьком. 
Вислухавши позиції позивача, його представника, відповідача, її представника, третю особу, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд перейшов до стадії ухвалення рішення, повідомивши дату та час його проголошення (виготовлення).
Судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з копії повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.10.2025, актовий запис № 871.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/23607 від 10.10.2025. 
Відповідно до акту обстеження умов проживання Відділу опіки та піклування служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 19.01.2026 та акту оцінки потреб сім`ї Білоцерківського міського центру соціальних служб від 27.01.2027, ОСОБА_1 проживає в двоповерховому будинку зі всіма зручностями, є чотири окремих кімнати в тому числі кінозал та ігрова. Будинок забезпечений безперебійним електроживленням, газовим та твердопаливним котлами, є дитячий майданчик, гостьовий будинок із басейном, сауною та спортивною залою. У будинку є укриття, пристосоване для тривалого перебування.
В матеріалах справи наявний технічний паспорт на належний позивачу будинок. 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 також була зареєстрована за вказаною адресою, 10.10.2025 знята з реєстрації, що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 2108225 від 09.12.2025.
Відповідно до відповіді Білоцерківського закладу дошкільної освіти № 3 «Веселка» № 49 від 09.10.2025, ОСОБА_8 відвідує заклад з 13.06.2024, батько ОСОБА_9 приймає активну участь у житті та вихованні дитини, а саме приводить дитину до дитячого садочку, постійно цікавиться успіхами дитини, відвідує батьківські збори , ремонтував меблі в групі. У вересні ОСОБА_4 відвідував садочок чотири дні (01.09, 03.09, 08.09, 10.09.2025) зі слів мами, у зв`язку з хворобою. 
Згідно з листом Головного центру обробки спеціальної інформатизації Державної прикордонної служби України № 19/83117-25-Вих від 21.10.2025 на адвокатський запит, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснив перетин кордону 04.10.2025 о 00:40 на виїзд у пункті пропуску Шегині.
В матеріалах справи міститься скріншот переписки позивача з відповідачем в додатку Telegram у період з 03.10.2025 по 24.10.2025, в якій позивач намагається з`ясувати де син та просить надати можливість поговорити з ОСОБА_4 , на що відповідач відповідає « ОСОБА_4 в безпеці, з ним все добре.». 
Відповідно до засвідченого перекладу довідки бургомістра міста Еш-сюр-Альзетт Люксембург від 07.11.2025 про зміну місця проживання, ОСОБА_2 разом зі своєю родиною: сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поселилася в муніципалітеті, нова адреса: АДРЕСА_2 . 
Згідно з засвідченим перекладом довідки Міністерства національної освіти, дітей та молоді Великого Герцогства Люксембург від 25.01.2026, ОСОБА_11 , номер учня 2022080304880, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зарахований до 1-го циклу - класу раннього розвитку з 25.01.2026 на 2025/2026 навчальний рік у початковій школі Лалланж. 
Між службою мобільної допомоги дітям та сім`ям SIPO (Люксембург) та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг, відповідно до якого неприбуткова організація зобов`язалась запропонувати надати відповідачу або дитині ОСОБА_12 заходи допомоги, що визначені в Угоді про надання допомоги (АРС), виданій Національним управлінням у справах дітей (ONE) та Індивідуальному плані втручання (PI). 
Позивачем надано 38 аркушів виписок про переказ коштів в період з 01.10.2020 по 26.06.2024 на різні суми від 300 грн до 10 000 грн. 
В матеріалах справи також містяться фотографії позивача з сином на руках у роддомі, в транспортному засобі, на відпочинку, на сапі, на рибалці, на зборах в центрі свідомості ОСОБА_6 , на оглядовому колесі, біля річки, а також разом з відповідачем та її іншим сином. Дитина та батько на всіх фото усміхнені. Також наявні фото будинку позивача та фото відповідача в оточенні учасників центру свідомості ОСОБА_6 від 03.10.2019. 
Відповідно до довідки керівника йога центру свідомості ОСОБА_13 , ОСОБА_2 приєдналась до вказаної організації в 2018-2019 році. З її слів, на той момент, коли вона приєдналась, вона та її старший син уже були вегетаріанцями. З ОСОБА_1 вона вступила в сімейні відносини орієнтовно через рік в 2020 році. Протягом останніх 5-6 років вона відвідувала центр свідомості ОСОБА_6 , приходячи як самостійно з дітьми так і з ОСОБА_14 . Відносно неї не вчинялось жодного тиску ні зі сторони інших відвідувачів центру, ні зі сторони ОСОБА_1 . Також вона ініціативно приймала участь в програмах центру, виходила на публічні міроприємства, готувала смаколики і роздавала їх учасникам програми. Таким чином приймала участь в житті спільноти. Відвідування всіх міроприємств в рамках центру свідомості ОСОБА_6 в ОСОБА_15 носить абсолютно добровільний характер і ніякого тиску чи примушення ні на кого не здійснюється. ОСОБА_16 не проявляв признаків фанатично налаштованого члена свідомості ОСОБА_6 . Навпаки, широта його поглядів і відсутність сектантської обмеженості дозволяли сувміщати в собі та поєднувати одночасно і християнські погляди, і ведичні вчення. По відношенню до дітей він був уважний та розсудливий. Його син ОСОБА_4 був дуже прив`язаний до свого тата. Навіть коли ОСОБА_17 давав лекцію чи співав, акомпануючи собі на гармоні, його син ОСОБА_4 сидів у нього на коліні і обіймав його. 
Подібна інформація міститься також у довідці, підписаній учасниками центру свідомості ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . 
Згідно з довідкою Білоцерківського закладу дошкільної освіти № 3 «Веселка» № 15 від 06.03.2026, ніяких обмежень зі сторони батьків ОСОБА_20 в період перебування дитини в закладі дошкільної освіти щодо харчування не надходило, дитина харчувалась відповідно до Примірного чотиритижневого сезонного меню для організації триразового харчування дітей, погодженого Головним управлінням Держпродспожив служби.
Позивачем також надано лист Страхової групи «ТАС» про укладені ним в період з 31.07.2014 по 09.01.2026 договори страхування транспортних засобів, станом на 24.02.2026 страхових випадків за участю страхувальника не зареєстровано.
Листом Департаменту патрульної поліції України № 11301-2023 від 23.03.2026 повідомлено, що стосовно ОСОБА_20 : 1) є відомості про порушення Правил дорожнього руху, які зафіксовані не в автоматичному режимі: постанова від 25.03.2020 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено штраф у розмірі 340 грн; постанова від 27.08.2025 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладено штраф у розмірі 425 грн.; 2) відсутні дані про складення адміністративних матеріалів щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння; 3) ДТП за участю ОСОБА_20 не зареєстровано; 4) відсутні відомості щодо тимчасового затримання транспортних засобів, що належать ОСОБА_21 ; 4) винесено постанови за правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, від 07.06.2023, від 08.09.2023, від 12.09.2023, від 13.09.2023, від 26.12.202, від 15.02.2024, від 03.05.2024, від 23.07.2024, від 30.09.2024, від 12.11.2024, від 13.11.2024, від 20.11.2024, від 13.06.2025, від 23.06.2025, від 05.01.2026.
Згідно з медичними довідками КНП БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 27.05.2024, 04.06.2024 та 22.09.2025, ОСОБА_8 переніс ГРЗ, має психомоторний і фізичний розвиток за віком. 
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради № 175 від 10.03.2026, вирішено вважати за доцільне встановити такий порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : три календарні тижні влітку, один календарний тиждень в зимовий період та три календарні дні щомісяця на території держави, погодженої сторонами, безперешкодне спілкування батька з сином різними засобами зв`язку, з урахуванням режиму дня дитини.
Вказаний висновок приймався в присутності сторін (відповідач аудіозв`язком), містить відомості, що відповідач самочинно, без попередження позивача покинула постійне місце проживання і разом з двома дітьми виїхала за кордон, ігнорує прохання батька щодо побачень та спілкування з сином, на дзвінки та повідомлення не відповідає. 
В судовому засіданні допитано свідків.
Так, свідок ОСОБА_22 зазначила, що є сусідкою сторін, живе напроти. Це звичайна родина, сварок не чула між сторонами. Бачила, як вони вчотирьох катались на велосипедах, коли ОСОБА_4 було 1,5 роки. Ще у них є син ОСОБА_5 . В будинку позивача є генератор. Відповідача та ОСОБА_4 останній раз у Білій Церкві бачила десь рік тому. 
Свідок ОСОБА_23 зазначила, що є сусідкою позивача поруч. Часто бачила як він гуляв з ОСОБА_4 і всією родиною. У них була нормальна родина. Не бачила, щоб позивач зловживав алкоголем. У позивача є світло, коли відключення. Він часто підвозив свідка на роботу, коли віз ОСОБА_5 до школи. ОСОБА_4 та ОСОБА_24 не бачила з осені 2025 року.
Свідок ОСОБА_25 зазначила, що вона протягом семи років допомагає родині позивача вести домашнє господарство. Ніколи не бачила конфліктів в родині, діти завжди були доглянуті. Навчання дітей оплачував позивач. Він багато часу приділяв дітям. Вони разом часто відпочивали. Позивача ніколи не бачила нетверезим або, щоб він підвищував голос. Відповідач часто кричала на дітей, вони часто хотіли їсти, коли свідок була в їх будинку. Їжу готував позивач. ОСОБА_26 відповідач кинула яблуком в ОСОБА_5 . Хлопчик сам собі грів молоко, щоб поїсти. Їх родина вегетаріанці. ОСОБА_27 не працювала та не мала доходу. Кожен вівторок свідок приходила до них у будинок та справлялась із роботою орієнтовно з 09:00 до 15:00 год. Коли приходила, то заставала гору немитої посуди - дві мийки, які завалені каструлями, мисками та лушпайками.
Свідок ОСОБА_28 зазначив, що є другом родини, часто бачив як позивач турбувався про ОСОБА_4 , багато часу з ним проводив, інколи брав його на роботу. Свідок бачив прогулянки позивача з візочком дитячим. Також бачив, як позивач навчав сина та показував щось на роботі. Позивач залучав ОСОБА_4 до різних процесів. Позивач часто підганяв свій робочий графік під потреби родини, завозив ОСОБА_4 в садочок, а старшого сина - в школу. Свідок є батьком дитини-аутиста, тому знає, як це виховувати сина. Також бачив фото родини на відпочинку. Жодного разу не бачив позивача у стані надмірного сп`яніння. Відповідач просто знайома свідку, не було конфліктів з нею. 
При вирішенні справи суд зазначає наступне.
Під час вирішення даної справи суд керується положеннями Конституції України, Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частинами 2, 8-10 статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно із пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.
Згідно із ч. 1-3 ст. 15 зазначеного Закону - дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
У статті 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, у вказаній статті зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.
Згідно статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто поживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку та стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.
Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996, § 78).
Під час вирішення спору беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом в межах розгляду даної справи встановлено, що відповідач без попередження позивача залишила постійне місце проживання разом з двома дітьми, в тому числі спільним малолітнім сином сторін ОСОБА_4 , та виїхала за кордон. Наполягає, що спілкування батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, а також може призвести до негативних наслідків.
В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про необхідність обмеження спілкування позивача з сином (загроза життю, здоров`ю або психічному розвитку хлопчика). Поведінка батька свідчить про те, що він любить сина, забезпечив усі необхідні умови для життя, здоров`я та розвитку дитини, проводив з ним вільний час.
Матеріалами справи та показами свідків спростовуються також доводи відповідача про відсутність сталого психологічного зв`язку між батьком та дитиною чи несприйняття дитиною позивача як батька.
Поряд з цим, відповідач вказує, що ОСОБА_4 отримує психологічну допомогу за договором між SIPO (Люксембург) та ОСОБА_2 про надання послуг.
З відкритих джерел вбачається, що ОСОБА_29 означає амбулаторну службу ранньої допомоги та психопедагогічного супроводу дітей і сімей (Suivi Pedagogique et Therapeutique du jeune enfant et de sa famille).
Сукупність зібраних у справі доказів, з урахуванням пояснень сторін, свідчить, що ОСОБА_2 дійсно чинить (чинила) перешкоди ОСОБА_21 у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , що є порушенням прав дитини, інтереси якої переважають над інтересами батьків, а також порушенням прав батька.
Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд має враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.
Згідно із частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд частково погоджується з висновком Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради про способи участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина, однак при цьому враховує вимоги позову та часткове визнання позову відповідачем з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, встановлені судом обставини справи, вік дитини, відсутність наданого з боку відповідача графіку режиму дня ОСОБА_4 .
Поряд з цим, суд звертає увагу на відсутність у висновку органу опіки і піклування способу зустрічей сина з батьком в частині присутності чи відсутності матері. Відсутність у висновку конкретних днів тижня для зустрічей (вказано три дні щомісяця), відсутність конкретних тижнів відповідного календарного місяця для спільного відпочинку (вказано три календарні тижні влітку та один календарний тиждень в зимовий період), відсутність конкретного часу та днів у тижні спілкування засобами зв`язку (вказано безперешкодне спілкування сина за батьком).
Визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, суд враховує, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я та психоемоційного стану.
Відповідач, заперечуючи проти позову, неодноразово вказувала, що не чинить перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною та подала проєкт мирової угоди щодо участі батька у вихованні сина. Однак, наявність цієї судової справи, скріншоти листування між сторонами, звернення позивача до правоохоронних органів та інші обставини справи вказують на існування спору.
Слід зазначити, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан, який триває.
Загальновизнаним фактом є збройна агресія російської федерації проти України, постійні обстріли території України, що безпосередньо несе загрозу життю і здоров`ю населення.
Разом з тим, наведене не може бути підставою для обмеження особистих немайнових прав дітей та батьків, при цьому предметом позову є саме встановлення способу (порядку) спілкування, а не визначення місця проживання сина з батьком. 
Також суд зазначає, що дитина постійно проживає разом із матір`ю, в тому числі за межами України після 04.10.2025, станом на час вирішення справи ОСОБА_4 ще не виповнилось чотири роки (03.08.2022 р.н.).
Стаття 13 ЦПК України закріплює принцип диспозитивності цивільного процесу.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У даній справі сторони не надали графіку режиму дня ОСОБА_4 . Висновком органу опіки і піклування конкретний графік також не визначений, при цьому кожна із сторін (позовні вимоги/часткове визнання позову) заявляє до суду вимоги з формулюваннями: «з урахуванням режиму дня», «з урахуванням графіку навчання дитини та канікулярного періоду», «з урахуванням режиму дня дитини та побажань дитини», «з урахуванням графіку навчання дитини та графіку канікул», що враховується судом під час вирішення справи, однак такі формулювання відповідача як «за попередньою домовленістю з відповідачкою та побажань дитини» не визначають порядок таких домовленостей (усний/письмовий), що унеможливить виконання рішення суду, так само і вимога відповідача щодо зустрічей сина з батьком «на території Великого Герцогства Люксембурзьке», у випадку зміни країни проживання. 
Таким чином, даючи оцінку зібраним у справі доказам та встановленим в судовому засіданні обставинам, з урахуванням висновку органу та піклування, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача усунути перешкоди в спілкуванні позивача з сином ОСОБА_4 шляхом визначення способу участі (ст. 159 СК України):
1) засобами телефонного, відео та електронного зв`язку щодня з 18:00 год. до 20:00 год. за київським часом через додатки Telegram або Viber, з урахуванням режиму дня дитини; 
2) спільного відпочинку з дитиною протягом останнього календарного тижня червня, останнього календарного тижня липня, останнього календарного тижня серпня, останнього календарного тижня січня, з урахуванням графіку навчання та графіку канікул дитини, за присутності матері дитини; 
3) спільного відпочинку з дитиною щоп`ятниці, щосуботи та щонеділі останнього календарного тижня кожного календарного місяця, з урахуванням графіку навчання дитини, за присутності матері дитини. 
Слід роз`яснити, що сторони вправі звернутися до суду з позовом щодо зміни порядку та способу спілкування батька з сином, при цьому за погодженням між собою та в інтересах сина сторони вправі визначати інший час та способи участі у вихованні сина.
Суд вважає за потрібне попередити батьків дитини про обов`язковість виконання ними своїх батьківських обов`язків стосовно малолітньої дитини лише в її інтересах.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 77-81, 89, 206, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визначення способу участі: 
1) засобами телефонного, відео та електронного зв`язку щодня з 18:00 год. до 20:00 год. за київським часом через додатки Telegram або Viber, з урахуванням режиму дня дитини; 
2) спільного відпочинку з дитиною протягом останнього календарного тижня червня, останнього календарного тижня липня, останнього календарного тижня серпня, останнього календарного тижня січня, з урахуванням графіку навчання та графіку канікул дитини, за присутності матері дитини; 
3) спільного відпочинку з дитиною щоп`ятниці, щосуботи та щонеділі останнього календарного тижня кожного календарного місяця, з урахуванням графіку навчання дитини, за присутності матері дитини. 
В іншій частині вимог – відмовити.
Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Третя особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, адреса: вул. Павла Скоропадського, буд. 8, м. Біла Церква, Київська область, код ЄДРПОУ: 35615529.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя | А. Ю. Цуранов