Справа № 603/309/26
Провадження №2/603/247/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
24 серпня 2026 року | м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Пасічника А.З.,
при секретарі судового засідання Бащин М.В.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової суми у розмірі 1000 грн на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення із заявою до суду та до досягнення дитиною повнолітнього віку, а також понесені судові витрати. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила про те, що у відповідності до заочного рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 вересня 2017 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Як їй стало відомо відповідач на даний час служить у Збройних силах України та отримує грошове забезпечення, а саме у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . За період з дня ухвалення рішення змінився рівень життя, зросли ціни на продукти й речі першої необхідності для дитини, зокрема: одяг, ліки й інші речі для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до загально доступної інформації Міністерства оборони України, грошове забезпечення мобілізованого мінімально становить 20130 грн, відтак вважає, що для забезпечення належного рівня життя їхньої дочки необхідно змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу відповідача). 
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 05 червня 2026 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Під час підготовки справи до судового розгляду суд з`ясував те, що ОСОБА_2 призваний на військову службу під час мобілізації та направлений до військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2026 для подальшого проходження військової служби. 
Позивач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, проте в судове засідання вона не з`явилась. Разом із позовною заявою подала заяву у якій просила розгляд справи проводити без її участі, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, в тому числі шляхом надіслання повістки про виклик до суду на адресу військової частини НОМЕР_1 , в судове засідання повторно не з`явився. Відзив або інші клопотання до початку судового засідання суду не подав.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 24 серпня 2026 року постановлено в даній цивільній справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.
У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22 червня 2010 року, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_3 , про що зроблений відповідний актовий запис за № 30.
12 вересня 2017 року Монастириський районний суд Тернопільської області у справі № 603/353/17 ухвалив заочне рішення у відповідності до якого з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісяця, починаючи з 29.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
09 грудня 2017 року позивач у справі змінила своє прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 від 09.12.2017, яке видане Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складений відповідний актовий запис за № 18.
У відповідності до витягу з реєстру територіальної громади № 2026/001371511 від 27.01.2026, адреса реєстрації позивача АДРЕСА_2 .
Реєстрація місця проживання дочки ОСОБА_3 разом з позивачем підтверджується довідкою № 293 від 21 квітня 2026 року, яка видана начальником відділу реєстрації та обліку місця проживання фізичних осіб.
Відомості, які б спростовували факт спільного проживання позивача з дочкою в матеріалах справи відсутні.
Щодо питання зупинення провадження у справі суд зазначає таке.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Водночас згідно з вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У відповідності до постанови Верховного Суду у справі № 699/1569/25 від 30 червня 2026 року суд дійшов висновку про те, що пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України в справах про стягнення аліментів на дитину, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення суперечить вимогам статтям 8, 51, 55 Конституції України. 
Зважаючи на предмет заявленого позову суд приходить висновку про відсутність підстав для зупинення цієї справи.
Вирішуючи питання про зміну способу стягнення аліментів суд керувався наступним.
В силу вимог частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №N 789-XII від 27.07.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (статті 141 СК України).
Згідно з статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із частин 2, 3 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Зазначене свідчить про те, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом .
За змістом частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Встановлено, що між сторонами у справі виник спір з приводу зміни способу стягнення аліментів на спільних дітей сторін спору, визначений рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області 12.09.2017 у справі № 603/353/17.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.09.2018 у справі № 486/466/18 зазначив про те, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів визначається судом з урахуванням фактичних обставин справи, встановлених судом. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014).
Відповідно до матеріалів справи видно, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яка проживає разом з позивачем.
Відповідно до рішення Монастириського районного суду Тернопільської області 12.09.2017 у справі № 603/353/17 з ОСОБА_2 стягувалися в користь ОСОБА_5 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі по 1000 гривень щомісяця, починаючи з 29.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення, суд враховує розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, ринкові ціни на товари та послуги, яких щоденно потребують діти, ситуацію в країні та рівень інфляції. Також суд бере до уваги ті обставини, на які посилається позивач, зокрема те, що змінився рівень життя, зросли ціни на продукти й речі першої необхідності для дитини, зокрема: одяг, ліки й інші речі для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Суд не встановив наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина.
Зі змісту ст.183, 184 Cімейного кодексу України вбачається те, що законодавець прирівняв розмір аліментів, що можуть бути стягнені із платника аліментів в порядку наказного провадження, в твердій грошовій сумі на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Іншого мінімального розміру аліментів у частці від заробітку платника аліментів законодавець не визначив. 
Суду не надані докази на підтвердження матеріального становища відповідача, а тому суд позбавлений можливості оцінити його зміну. Водночас зважаючи на право позивача на зміну способу стягнення аліментів, визначений розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів частиною 5 ст.183 СК України, якнайкращі інтереси дитини, в інтересах якої вирішується спір, суд вважає що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
У відповідності до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи наведене суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1000 грн щомісяця на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набранням рішення законної сили та до досягнення дитиною повнолітнього віку, які стягувати з відповідача в користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3 . На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для належного виховання та утримання дочки та забезпечення її належного рівня життя, необхідним для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Обставини неможливості виконання відповідачем обов`язку зі сплати аліментів суд не встановив.
В силу вимог ст. 141, пунктів 1, 3 частини першої статті 176 ЦПК України ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Керуючись статтями 4, 10, 12, 81, 141, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів – задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми у розмірі 1000 грн на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набранням рішення законної сили та до досягнення дитиною повнолітнього віку.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн 20 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 обалсті, реєстраційний номер облікової картки платника податків дані відсутні.

Головуючий суддя А.З. Пасічник