ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2026 року м. Дніпро Справа № 904/3146/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів: Дарміна М.О., Мороза В.Ф.
секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:
від позивача: Смирнова Ю.В.
від відповідача: Солодухін М.В.
від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  
Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025р. 
(суддя Ярошенко В.І., м. Дніпро, повний текст рішення складено 04.12.2025р.) 
у справі 
за позовом Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича, м. Запоріжжя
до Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Дніпро
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Фізична особа-підприємець Піскун Оксана Леонідівна, м. Запоріжжя
про зобов`язання вчинити певні дії 
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог.
Фізична особа-підприємець Хлєбніков Роман Володимирович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, в якому просив суд визнати недійсним та скасувати пункти 1, 2, 4, 5 рішення Адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/23-р/к у справі № 54/2-23 від 08.04.2025 в частині, що стосується Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення Антимонопольного комітету ухвалене з порушенням вимог закону та ґрунтується на висновках відповідача про нібито узгоджені антиконкурентні дії між позивачем та третьою особою — ФОП Піскун О.Л., які є припущеннями і не підтверджені належними доказами. Позивач також вказував на порушення відповідачем порядку та строків розгляду справи, оскільки розпорядження про початок розгляду справи прийнято лише 27.01.2023р., тобто через п`ять років після фактичної участі позивача у торгах у 2018 році, що, на думку позивача, є порушенням норм щодо строків давності притягнення до відповідальності та принципу правової визначеності.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025р. у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати зі сплати судового збору покладено на позивача.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Фізична особа-підприємець Хлєбніков Роман Володимирович, через систему "Електронний суд", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025р. у справі № 904/3146/24 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та несправедливим, зазначаючи, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. 
Апелянт зазначає, що фактичною підставою для початку розгляду справи стала заява ФОП Дарагана О.М. та доручення АМКУ від 23.03.2018р. № 13-01/196. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (у редакції від 17.12.2017р.) та п. 19 Правил розгляду заяв і справ, заява про порушення розглядається протягом 30 календарних днів, а у разі потреби строк може бути подовжений на 60 днів. Оскільки жодних документів про продовження строку розгляду заяви в оскарженому рішенні не наведено, то не пізніше 23.04.2018р. мало бути видано розпорядження про початок розгляду справи. Натомість розпорядження про початок розгляду справи було прийнято лише 27.01.2023р. (№ 54/2-рп/к), а копії відповідачам направлені 31.01.2023р.. Тобто, на протязі п`яти років особи навіть не були повідомлені про те, що відносно них проводяться будь-які дії та розслідування.
Апелянт наголошує, що початок розгляду справи та розслідування не можуть здійснюватися на підставі доручення, а тільки на підставі розпорядження. За нормами Закону України «Про Антимонопольний комітет України» (ст.ст. 4, 7, 16, 17) існує лише дві підстави для здійснення повноважень АМКУ: або в межах розгляду заяви протягом обмеженого строку (30 або 60 днів), або розслідування в рамках початку розгляду справи після прийняття відповідного розпорядження. Після граничного строку перевірки заяви ФОП Дарагана мали бути вчинені лише дві дії: або відмова в порушенні справи, або прийняття розпорядження про початок розгляду справи. АМКУ не прийняло жодного з цих рішень. Без прийняття розпорядження про початок розгляду справи у відповідача були відсутні будь-які законні підстави для витребування інформації та використання її в якості доказів. Апелянт посилається на ч. 6 ст. 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та ст. 23 цього Закону, згідно з якими діяльність щодо виявлення та припинення порушень проводиться з додержанням процесуальних засад, визначених законодавчими актами.
Щодо відмови суду першої інстанції застосовувати правові висновки Верховного Суду, апелянт посилається на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022р. у справі № 910/22858/17, згідно з якою кожна постанова Верховного Суду є остаточною, а викладені в ній висновки щодо застосування норми права підлягають врахуванню іншими судами при вирішенні подібних спорів. Щодо рішень ЄСПЛ апелянт посилається на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.08.2022р. у справі № 910/9627/20, якою визначено, що практика ЄСПЛ є джерелом права. Щодо невизначеності терміну «подібні правовідносини» апелянт посилається на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021р. у справі № 233/2021/19, де конкретизовано, що подібність правовідносин визначається за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями, при цьому суб`єктний склад, предмети та підстави позовів не обов`язково мають бути тотожними. Апелянт зазначає, що предметом позову у справі № 910/19008/21 та у даній справі є визнання недійсним рішення АМК за однаковою кваліфікацією — п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону, а правові висновки цієї постанови є загальними й універсальними при розгляді справ за участю органів АМК.
Апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 14.05.2024р. у справі № 910/19008/21, в якій зазначено, що АМКУ як державний орган із спеціальним статусом має виконувати свої дискреційні повноваження сумлінно, ретельно, відповідально, з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для суб`єкта господарювання і цілями рішення. Питання тривалості розслідування не дозволяє сприймати стан розв`язання цього питання безмежним та таким, що може тривати невиправдано довго. Верховний Суд підсумовує, що положення ч. 2 ст. 42 Закону ніяким чином не скасовують, підміняють та/або продовжують строки, визначені у частині першій цієї статті щодо строку притягнення до відповідальності.
Апелянт також посилається на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ у справах «Меріт проти України», «Калініченко проти України», «Саф`яннікова проти України», «Цихановський проти України», «Фандралюк проти України», «Федько проти України», «Іванов проти України», «Кобцев проти України», «Юртаєв проти України», де сформульовано критерії оцінювання розумності строку розгляду справи: складність справи, поведінка заявника, поведінка органів державної влади та важливість справи для заявника. Апелянт зазначає, що за обставинами даної справи розумні строки були вичерпані ще до звернення до суду, оскільки на протязі семи років відповідач робив стандартні запити лише у 2018 та 2023 роках, а всі інші роки справа залишалась без руху.
Апелянт звертає увагу на непропорційність наслідків оскаржуваного рішення: окрім грошового штрафу, рішення передбачає позбавлення права участі у відкритих торгах протягом трьох років, що в умовах воєнного стану та зруйнованої економіки є надзвичайно важким покаранням. Заборона працювати з державною сферою ще три роки після семи років неналежної роботи контролюючого органу порушує баланс взаємовідносин між державою та громадянином. Без доведених підстав та за відсутності будь-яких збитків для інтересів держави громадянин зазнає значних обмежень у проведенні господарської діяльності.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.
Південно-Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги ФОП Хлєбнікова Р.В. та вважає її необґрунтованою, такою, що не спростовує висновків суду першої інстанції, та просить залишити її без задоволення, посилаючись на наступне:
Відділення вважає, що Господарський суд Дніпропетровської області при прийнятті рішення від 02.12.2025р. з`ясував всі обставини справи, що мають значення для її вірного вирішення, а також правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Відділення зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив, що строк давності притягнення до відповідальності становить п`ять років з дня вчинення порушення, а перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами АМК справи, і що юридичним фактом, який має значення для дослідження питання строків, є саме початок розгляду справи - 27.01.2023р..
Щодо доводів апелянта про те, що розпорядження мало бути видано не пізніше 23.04.2018р., Відділення зазначає, що це твердження є хибним. Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» голова територіального відділення має повноваження проводити розслідування за дорученням Голови чи органів АМК. Встановивши, що ФОП Дараган О.М. не є особою, яка має право подавати заяву про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (оскільки його права не можуть бути порушені), Відділення за власною ініціативою розпочало дослідження щодо фактів, викладених у заяві, що відповідає п. 17 Правил розгляду заяв і справ. Справу № 54/2-23 розпочато розпорядженням від 27.01.2023р. № 54/2-рп/к за результатами проведеного дослідження, і лише з цієї дати ФОП Хлєбніков набув правового статусу відповідача у справі.
Відділення посилається на постанову Верховного Суду від 18.01.2022р. у справі № 910/17572/20, згідно з якою видання розпорядження про початок розгляду справи за своєю правовою природою не є актом, що встановлює факт порушення, а лише фіксує процесуальне становище сторін та має інформаційний характер. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону розгляд справи починається з прийняття розпорядження і закінчується прийняттям рішення. Рішення прийнято 08.04.2025р., тобто дослідження у справі тривало з 27.01.2023р. до 08.04.2025р.- 2 роки 2 місяці і 13 днів, а не понад 7 років, як стверджує апелянт. Під час проведення розслідування та до винесення рішення був відсутній будь-який вплив на права та інтереси ФОП Хлєбнікова, що виключає наявність надмірного тягаря або правової невизначеності.
Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 14.05.2024р. у справі № 910/19008/21, Відділення зазначає, що висновки цієї постанови відносяться до аналогічного суб`єктного складу та предмету, але інших умов застосування правових норм. У справі № 910/19008/21 розгляд антимонопольної справи тривав 9 років (з 05.06.2012р. до 23.09.2021р.), тоді як Відділенням справу № 54/2-23 розглянуто за 2 роки. Відділення посилається на ухвалу Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 27.03.2020р. у справі № 910/4450/19, згідно з якою подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Отже, висновки, на які посилається апелянт, не є подібними і не підлягають застосуванню.
Щодо обставин, встановлених у рішенні, Відділення зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для визнання недійсними рішень органів АМК є неповне з`ясування обставин, недоведення обставин, невідповідність висновків обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм права. При цьому, частиною другою цієї статті визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. Апелянтом не доведено належними та допустимими доказами наявність таких підстав. Рішенням встановлено ряд обставин, підтверджених зібраними доказами, які свідчать про вчинення ФОП Хлєбніковим та ФОП Піскун антиконкурентних узгоджених дій: спільне використання ІР-адрес, синхронність поведінки при підготовці та участі в торгах, спільні особливості файлів, схожості в оформленні документів та спільний характерний дефект на документах. Відділення посилається на низку постанов Верховного Суду (від 13.03.2018р. у справі № 924/381/17, від 12.06.2018р. у справі № 922/5616/15, від 05.03.2020р. у справі № 924/552/19 та інші), згідно з якими сукупність таких обставин свідчить про вчинення порушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону.
Фізична особа-підприємець Піскун Оксана Леонідівна не скористалася правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованогорозподілу судової справи між суддями від 22.12.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Дармін М.О., Мороз В.Ф..
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/3146/24. 
Матеріали справи № справи № 904/3146/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 30.04.2026р..
Від представника Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича надійшла заява про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2026р. судове засідання у справі № 904/3146/25 призначене на 30.04.2026р. о 10:00 год. вирішено провести з представником Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС. 
Розпорядженням керівника апарату суду від 30.04.2026р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Мороза В.Ф., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 р. №1 ( зі змінами внесеними рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2025 р. № 7, рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026 р. № 1).
Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Дарміна М.О., Соп`яненко О.Ю.. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2026р., судовою колегією у визначеному складі, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025р. у справі № 904/3146/25 прийнято до свого провадження. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.04.2026р. оголошено перерву в судовому засіданні до 13.07.2026р.
Розпорядженням керівника апарату суду від 13.07.2026р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Соп`яненко О.Ю., призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених Рішенням зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2025 р. №1 ( зі змінами внесеними рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2025 р. № 7, рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026 р. № 1).
Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Дарміна М.О., Мороза В.Ф.. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.07.2026р., судовою колегією у визначеному складі, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025р. у справі № 904/3146/25 прийнято до свого провадження. 
08.07.2026 р., тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, до Центрального апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд", від Скаржника надійшли додаткові письмові пояснення щодо обставин апеляційного розгляду даної справи. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає відсутніми підстави для прийняття наведених додаткових письмових пояснень до розгляду, з огляду на таке.
Згідно з частинами першою, другою ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої, другою ст. 266 ГПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи з урахуванням положень ст. 42 цього Кодексу. В іншому разі суд не враховує такі доповнення чи зміни. 
При розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним ( частини перша, п`ята ст. 161 ГПК України).
Представник Скаржника не просив дозволу подати письмові пояснення до апеляційної скарги, а апеляційний суд не визнавав необхідним їх одержання від учасників справи та не призначала строк для їх подання.
З огляду на наведене Колегія суддів апеляційного суду, відповідно до частини другої ст. 118 ГПК України, залишає без розгляду надіслані Скаржником додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги ( див. подібну позицію Великої Палати Верховного Суду щодо залишення без розгляду додаткових пояснень / доповнень до касаційної скарги, поданих поза межами відповідного процесуального строку, викладену у постановах від 01.03.2023 р. у справі № 925/556/21, від 06.09.2023 р. у справі № 910/18489/20, від 03.04.2024 р. у справі № 906/1330/21).
Третя особа не скористалася своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечила явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином.
Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Третьої особи. 
У судовому засіданні 13.07.2026р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.
На підставі розпорядження Адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення від 27.01.2023р. “Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції” у справі № 54/2-23, розпочато розгляд справи за ознаками вчинення фiзичною особою - пiдприемцем Хлебнiковим Романом Володимировичем та фiзичною особою - пiдприсмцем Пiскун Оксаною Леонiдiвною порушень, передбачених п. 4 ч.2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України “Про захист економiчної конкуренцiї”, у виглядi вчинення антиконкуронтних узгоджених дiй, якi стосуються спотворення результатiв торгiв за iдентифiкаторами закупiвель в системi: UA2018-01-18-000670-b, UA-2018-01-18-000681-b. 
За результатами розгляду справи № 54/2-23 адміністративною колегією Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 54/23-р/к від 08.04.2025р.. 
Зі змісту спірного рішення, відділенням АМК встановлено такі антиконкурентні узгоджені дії:
- спільне використання відповідачами одних і тих же ІР-адрес під час участі у торгах: під час завантаження тендерних пропозицій на торги; під час участі в аукціонах торгах; при оплаті за участь в торгах, 
? поведінка відповідачів при підготовці та участі в торгах: завантаження тендерних пропозицій в один день; вхід в аукціон одночасно; оплата за участь у торгах в один день; надання ФОП Піскун О. Л. неповного пакету документів під час участі в торгах; спільні унікальні особливості властивостей файлів, завантажених відповідачами в електронну систему закупівель для участі в торгах; схожості в оформленні документів у складі тендерних пропозицій на торги спільний характерний дефект на документах тендерних пропозицій на торги, які не можуть бути випадковим збігом обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження (координацію) відповідачами своєї поведінки при підготовці до участі та участі у торгах, зокрема, про обмін інформацією між ними. 
З огляду на вищевикладене, комісією встановлено, що відповідачі під час підготовки документації в торгах діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівель та за законом України “Про публічні закупівлі”. Узгодивши свою поведінку та свої тендерні пропозиції, ФОП Хлєбніков Р. В. та ФОП Піскун О. Л. тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже спотворили результати проведення замовником торгів, порушивши право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, а відтак, вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом України “Про захист економічної конкуренції”. 
Рішенням визнано, що фізична особа - підприємець Хлєбніков Роман Володимирович та фізична особа - підприємець Піскун Оксана Леонідівна вчинили порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, 27 п. 1 ст. 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганська на закупівлю товару за предметом: код за ДК 021-201503418100-4 - Деревина твердих порід (дрова твердолистяної породи: бук, береза, акація, ясень, граб, ільм, в`яз, клен, дуб, модрина), відповідно до оголошення UA-2018-01-18-000670-b (пункт 1 рішення). 
За порушення, вказане в п. 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на фізичну особу - підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича штраф, у розмірі 68 000 грн. (п. 2 рішення). 
За порушення, вказане в п. 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на фізичну особу - підприємця Піскун Оксану Леонідівну штраф, у розмірі 68 000 грн. (п. 3 рішення). 
Визнано, що фізична особа - підприємець Хлєбніков Роман Володимирович та фізична особа - підприємець Піскун Оксана Леонідівна вчинили порушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганська на закупівлю товару за предметом: код за ДК 021-201503418100-4 - Деревина твердих порід (дрова твердолистяної породи: бук, береза, акація, ясень, граб, ільм, в`яз, клен, дуб, модрина), відповідно до оголошення UA-2018-01-18-000681-b (п. 4 рішення). 
За порушення, вказане в п. 4 резолютивної частини цього рішення, накладено на фізичну особу - підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича штраф, у розмірі 68 000 грн. (п. 5 рішення).
За порушення, вказане в п.і 4 резолютивної частини цього рішення, накласти на фізичну особу - підприємця Піскун Оксану Леонідівну штраф у розмірі 68 000 грн. (п. 6 рішення). 
Не погоджуючись із вказаним рішенням комітету, позивач звернувся до суду із позовом про визнання його недійсним в частині, що стосується ФОП Хлєбнікова Романа Володимировича. 
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що відділенням Антимонопольного комітету України повно та всебічно встановлено обставини, які мають значення для справи, а рішення № 54/23-р/к від 08.04.2025р. прийнято з дотриманням вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції». Суд зазначив, що сукупність встановлених відділенням обставин — спільне використання учасниками торгів одних і тих же ІР-адрес, завантаження тендерних пропозицій в один день, одночасний вхід в аукціон, оплата за участь у торгах в один день, спільні унікальні особливості властивостей файлів, схожості в оформленні документів та спільний характерний дефект на документах тендерних пропозицій — не можуть бути випадковим збігом обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження позивачем та третьою особою своєї поведінки при підготовці до участі та участі у торгах. Суд першої інстанції критично поставився до тверджень позивача про те, що справу фактично розпочато у 2018 році, зазначивши, що у 2018 році було розпочато лише дослідження за дорученням Антимонопольного комітету України, а розгляд справи розпочато розпорядженням від 27.01.2023р.. Суд також зазначив, що ні Законом, ані Правилами розгляду заяв і справ не визначено строків тривалості розслідування з моменту його початку до винесення рішення, а перебіг строку давності зупиняється на час розгляду справи органами АМК. Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду від 14.05.2024р. у справі № 910/19008/21, суд зазначив, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а кожна зі справ за участю органів АМК є індивідуальною, з притаманною лише цій справі специфікою та особливостями.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення господарського суду скасувати, виходячи з наступного.
Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав про визнання недійсним та скасування п.п. 1, 2, 4, 5 рішення відділення АМК в частині, що стосується позивача, дії якого кваліфіковано за ознаками п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», які стосуються спотворення результатів аукціону.
Відповідно до приписів Закону України "Про захист економічної конкуренції":
- економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абз. 2 ст. 1);
- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (ч. 1 ст. 6);
- антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (п. 4 ч. 2 ст. 6);
- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (п. 1 ст. 50);
- порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст. 51);
- за порушення, передбачені, зокрема п. 1 ст. 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, встановленому ч. 2 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Відповідно до Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення органів Антимонопольного комітету України можуть бути змінені, скасовані або визнані недійсними, зокрема, у разі неповного з`ясування обставин справи, недоведення встановлених обставин, невідповідності висновків фактичним даним або порушення норм матеріального чи процесуального права.
Антиконкурентні узгоджені дії можуть бути встановлені лише за наявності доказів погодженості поведінки суб`єктів господарювання та відсутності об`єктивних причин для схожих дій на ринку, до того ж орган Антимонопольного комітету України повинен довести не лише однотипність або синхронність поведінки учасників, але й відсутність інших економічно обґрунтованих чинників такої поведінки на підставі комплексного аналізу ринку.
При здійсненні своїх повноважень Антимонопольний комітет України наділений дискреційними повноваженнями, однак їх реалізація повинна відповідати принципам верховенства права, законності, об`єктивності, пропорційності та належного урядування, а тому не може бути свавільною і підлягає судовому контролю щодо дотримання меж повноважень, законної мети, безсторонності та обґрунтованості прийнятого рішення.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відділенням повно та всебічно встановлено обставини, які мають значення для справи, рішення № 54/23-р/к від 08.04.2025р. прийняте з дотриманням вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", відтак підстави для визнання недійсним або скасування рішення, передбачені ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відсутні. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що строк давності притягнення до відповідальності становить п`ять років з дня вчинення порушення, а перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами АМК справи, і що юридичним фактом, який має значення для дослідження питання строків, є саме початок розгляду справи - 27.01.2023р..
Проте, колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції враховує, що у постанові від 19.03.2024р. у справі № 910/2248/23 Верховний Суд указав на те, що господарські суди у розгляді справ про визнання недійсними рішень АМК не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМК, але при цьому зобов`язані перевіряти правильність застосування органами АМК відповідних правових норм (правова позиція, викладена у низці постанов Верховного Суду, у тому числі, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019р. у справі № 910/23000/17).
Водночас, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо корупції та свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу (п. 75 постанови від 02.07.2019р. у справі № 910/23000/17).
Відповідно до ст. 35 Закону України Закону України «Про захист економічної конкуренції», розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.
Аналіз ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" дає підстави для висновку, що у цій статті визначено перелік дій, які підпадають під поняття визначення «розгляд справи», зокрема, це збір та аналіз доказів (документів, висновків експертів, пояснень осіб, іншої інформації).
Відповідно до ст. 36 Закону України Закону України «Про захист економічної конкуренції», органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за: заявами суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції; поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України. У разі надходження від заявника клопотання про можливість настання негативних наслідків, пов`язаних із поданням заяви, та з метою захисту його інтересів розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розпочинається за власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України. У випадках, коли дії чи бездіяльність, що містить ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції не має відчутного впливу на умови конкуренції на ринку, заявнику може бути відмовлено у розгляді справи. ( Частина 2 ст. 36 із змінами, внесеними згідно із Законом N 2596-IV ( 2596-15 ) від 31.05.2005р. )
Згідно ст. 42 Закону України Закону України «Про захист економічної конкуренції», суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності.
Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.
Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 ст. 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.
За ч. 2 ст. 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
З аналізу наведених положень убачається, що встановлений законом строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції спрямований на забезпечення принципу юридичної визначеності та стабільності правовідносин. Такий строк покликаний запобігати ситуаціям, коли суб`єкт господарювання може бути притягнутий до відповідальності через значний проміжок часу після події, коли можливість належного захисту його прав об`єктивно ускладнюється через втрату доказів або зміну фактичних обставин.
У зв`язку з цим, зупинення перебігу строку давності, передбачене ч. 2 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", не може тлумачитися як таке, що надає органам АМК України можливість необмежено продовжувати розгляд справи або фактично відновлювати строк притягнення до відповідальності після його спливу.
Колегія суддів також враховує те, що Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що дійсно положення ч. 2 ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначають, що перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органом АМК антимонопольної справи. Водночас, наведені положення ніяким чином не скасовують, підміняють та / або продовжують строки, визначені у частині першій цієї статті. Також, в силу положень ст. 19 Конституції України та п. 1 ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» не наділяють правом органи АМК щодо притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення конкурентного законодавства поза межами, визначеними у ч.1 ст. 42 Закону.
Відповідно до п. 14 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, з наступним в ньому посиланням на ст. 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції», від 17.08.2006р., в редакції чинній на момент подання заяви про порушення антимонопольного законодавства, підставою для початку розгляду справ в т.ч. є заяви суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань і т.д.
Як вбачається з матеріалів справи, процедури торгів 1 та торгів 2 розпочато з оголошення 18.01.2018р., період проведення торгів - з 18.01.2018р. по 27.02.2018р.. 
Фактичною підставою для початку розгляду справи стала заява ФОП Дарагана Олександра Миколайовича та доручення АМКУ від 23.03.2018 р. №13-01/196.
Відповідно до ст. 37 Закону України Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи. 
Відтак, вирішальним для відкриття провадження є встановлення ознак порушення, незалежно від джерела отримання відповідної інформації.
Відповідно до п. 19 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, заява про порушення розглядається протягом 30 календарних днів, а у разі потреби одержання додаткової інформації, яка не може бути надана заявником, строк розгляду заяви може бути подовжений державним уповноваженим, головою відділення на 60 календарних днів, про що письмово повідомляється заявнику.
Отже, оскільки фактичні дії АМК України про пошук доказів були розпочаті 23.04.2018р., то по закінченні 30 календарних днів, тобто не пізніше 23.04.2018р., мало бути видано розпорядження про початок розгляду справи. Розпорядження мало бути направлено відповідачу протягом трьох робочих днів, з дня його прийняття.
Згідно з абзацом 8 п. 19 Правил розгляду справ, розгляд заяви може бути зупинено з власної ініціативи відповідного органу Комітету чи голови територіального відділення, чи за заявою особи, що подала заяву, до завершення розгляду органом Комітету, судом пов`язаної з цією заявою іншої справи або до вирішення органом Комітету чи іншим державним органом пов`язаного з нею іншого питання. Про зупинення розгляду заяви та його поновлення приймається розпорядження. Повідомлення про зупинення розгляду заяви та його поновлення надсилається заявнику протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного розпорядження.
Доказів прийняття АМК України розпорядження про зупинення розгляду заяви чи його поновлення матеріали справи не містять.
Як свідчать матеріали справи, розпорядження адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення “Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції” було прийнято 27.01.2023р., тобто, лише через 5 років після фактичної участі позивача у торгах 31.01.2018р. та 05.02.2018р., поза межами процедури та строків, визначених законодавством, що свідчить про тривалий період фактичного здійснення перевірочних заходів без прийняття відповідного процесуального рішення.
Наведені обставини свідчать про те, що фактичні дії з перевірки обставин можливого порушення законодавства про захист економічної конкуренції здійснювалися органом АМК України задовго до прийняття формального розпорядження про початок розгляду справи. Така ситуація фактично призвела до тривалого здійснення перевірочних заходів поза межами встановленої законом процедури, що суперечить вимогам ст. 19 Конституції України щодо обов`язку органів державної влади діяти лише на підставі та в спосіб, передбачені законом.
Таким чином, відповідачем було допущено порушення процедури розгляду справи, зокрема здійснення збору інформації та фактичного проведення розслідування за відсутності належного процесуального рішення про початок розгляду справи у встановленому законом порядку.
Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував.
Рішення за результатами розгляду справи № 54/2-23 було прийнято адміністративною колегією Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 08.04.2025р.. 
Таким чином, оцінюючи обставини даної справи, колегія суддів встановила, що антимонопольне розслідування фактично тривало понад сім років – від доручення про проведення перевірки у 2018 році до прийняття рішення у квітні 2025 року, при цьому всі фактичні обставини, покладені в основу оскаржуваного рішення адміністративної колегії, стосуються подій лютого 2018 року, бо в подальші роки відповідачем не було отримано нових доказів, які б підтверджували продовження або повторення інкримінованих дій. 
Відділення АМК не обґрунтувало у чому саме полягала складність дослідження зібраної інформації здійсненої за результатами дослідження, проведеного за дорученням АМК від 23.03.2018р., щодо розгляду заяви одного з учасників торгів про наявність в діях позивача ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, ураховуючи встановлені законодавством строки розгляду таких заяв та прийняття відповідно рішення у такі строки. 
При цьому, колегія суддів зауважує, що запити, вимоги та пояснення, отримані у 2023– 2025 роках, лише відображають процесуальні дії під час розгляду справи та не є новими доказами змови. Жоден доказ у справі не датований після дати розпорядження адміністративної колегії Південно-Східного міжобласного територіального відділення “Про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції” від 27.01.2023р.. За таких умов, рішення Антимонопольного комітету України ґрунтується на подіях, що мали місце понад сім років до моменту його прийняття.
Суд апеляційної інстанції враховує, що тривалість адміністративного розслідування у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції повинна відповідати принципу розумності строків, який є складовою принципу верховенства права. Невиправдано тривалий розгляд справи, що не зумовлений складністю справи, поведінкою її учасників або необхідністю отримання доказів від інших органів державної влади, не відповідає вимогам належного урядування та суперечить принципу правової визначеності. При цьому, сама по собі тривалість розслідування у понад сім років щодо однієї процедури закупівлі з обмеженим колом учасників свідчить про відсутність належної процесуальної активності з боку органу АМК, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо неприпустимості безпідставного затягування розгляду антимонопольних справ (постанова ВС КГС від 29.02.2024р. у справі № 910/19061/21).
Отже, суд першої інстанції не врахував, що така тривалість розслідування створила для позивача стан тривалої правової невизначеності, позбавила його можливості належним чином захищати свої права через втрату доказів зі плином часу та не була обґрунтована об`єктивними причинами, пов`язаними зі складністю справи чи поведінкою сторін. При цьому, відповідач не довів поважності причин такої тривалості розгляду.
Крім того, суд першої інстанції не встановив, що відповідачем не визначено чіткий момент виникнення ймовірної змови між учасниками торгів, однак з огляду на характер інкримінованого порушення вона могла виникнути не пізніше дати подання тендерних пропозицій або проведення аукціону у лютому 2018 року, а отже п`ятирічний строк давності притягнення до відповідальності, передбачений ст. 42 Закону "Про захист економічної конкуренції", сплив ще у 2023 році.
Посилання відповідача на зупинення перебігу строку давності на час розгляду справи не спростовує цього висновку, оскільки таке зупинення можливе лише за умови реального здійснення процесуальних дій зі збирання доказів, не може відновлювати строк, що вже сплив, і не виправдовує невиправдано тривалий розгляд справи.
З огляду на принципи верховенства права та належного урядування, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розслідування тривалістю понад сім років щодо однієї процедури закупівлі з двома учасниками є невиправданим і несумісним із вимогами законності та юридичної визначеності. Така тривалість розслідування створила для позивача надмірний тягар, зокрема через внесення його до державного реєстру суб`єктів господарювання, притягнутих до відповідальності за антиконкурентні узгоджені дії, що має негативні репутаційні та майнові наслідки.
У постанові від 07.10.2025р. у справі № 922/10/25 Верховний Суд вказав таке: «Отже, у вирішенні питання щодо дотримання органом АМК строків давності притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності тлумачення словосполучення «розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» першочергове значення має саме сутнісний зміст поняття «розгляд справи». Тобто, вчинення органом АМК всіх необхідних процесуальних дій, направлених на збір доказів, які підтверджують обставини інкримінованого суб`єкту господарювання порушення конкурентного законодавства та вчинення всіх необхідних, передбачених Законом дій задля встановлення обставин такого порушення, і, відповідно, прийняття рішення щодо наявності/відсутності підстав для притягнення цього суб`єкта до відповідальності.
У разі якщо господарські суди під час розгляду справи встановлять обставини саме щодо бездіяльності органів АМК, яка полягає у зволіканні щодо прийняття рішення за наслідками розгляду антимонопольної справи, в межах строків притягнення до відповідальності, які встановлені у ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за відсутності об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо із розглядом справи (складність справи/поведінка сторін антимонопольної справи/дії або бездіяльність відповідних державних органів), бездіяльність органу АМК не може визнаватися такою, що узгоджується з положеннями ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
З огляду на викладену вище правову позицію, вагомим під час з`ясування розумності/нерозумності тривалості розгляду антимонопольної справи є також встановлення обставин щодо бездіяльності органів АМК, яка полягає у зволіканні щодо прийняття рішення за наслідками розгляду антимонопольної справи, в межах строків притягнення до відповідальності, які встановлені у ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції", встановлення наявності/відсутності об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо із розглядом справи (складність справи/поведінка сторін антимонопольної справи/дії або бездіяльність відповідних державних органів), оскільки, бездіяльність органу АМК не може визнаватися такою, що узгоджується з положеннями ст. 59 Закону, ст. 19 Конституції України.
Аналізуючи обставини справи, суд першої інстанції не врахував, що первинні дії відповідача щодо збору інформації та дослідження можливих порушень були розпочаті ще у 2018 році, тоді як розпорядження № 54/2-рп/к про початок розгляду справи прийняте лише 27.01.2023р., що свідчить про тривалий період фактичного здійснення перевірочних заходів без прийняття відповідного процесуального рішення. Саме ці обставини є підставою для висновку суду про недотримання відповідачем принципів правової визначеності та належної процедури, а не лише формальна тривалість розгляду справи після прийняття розпорядження про її відкриття.
При цьому, колегія суддів враховує, що у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебувала справа №904/3067/25, в якій суб`єктний склад осіб та фактичні обставини аналогічні справі № 904/3146/25.
Так, зокрема, у справі №904/3067/25, Фізична особа-підприєм Хлєбніков Роман Володимирович просив суд визнати недійсними та скасувати пункти 1 і 2 рішення адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України№ 54/22-р/к від 08.04.2025р. у справі № 54/5-23.
Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 18.09.2025р., залишеним без змін Центральним апеляційним господарським судом постановою від 03.03.2026р., позовні вимоги ФОП Хлєбнікова Р.В. до АМК, про визнання недійсним та скасування пунктів 1 та 2 Рішення АМК задоволено у повному обсязі. Визнано недійсним та скасовано пункти 1 та 2 Рішення АМК в частині, що стосуються ФОП Хлєбнікова Р.В.
Суд першої інстанції звернув увагу на те, що підставою для розслідування стала заява одного з учасників торгів, яка мала бути розглянута Антимонопольним комітетом України у встановлений законом строк, тоді як розпорядження про початок розгляду справи було прийнято лише у 2023 році, тобто поза межами процедури та строків, визначених законодавством. 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо допущених відповідачем порушень процедури розгляду справи, зокрема здійснення збору інформації та фактичного проведення розслідування за відсутності належного процесуального рішення про початок розгляду справи у встановленому законом порядку». Апеляційною інстанцію також зазначалось, що сукупність встановлених у справі обставин, зокрема тривалість фактичного розслідування понад сім років, відсутність нових доказів після подій 2018 року, невизначеність моменту вчинення інкримінованого порушення, а також недотримання органом АМК України принципів належної процедури та правової визначеності, свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання оскаржуваних пунктів рішення відповідача недійсними у частині, що стосується позивача.
Верховний Суд постановою від 02.07.2026р. у справі № 904/3067/25 залишив судові рішення без змін.
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку про порушення строків давності притягнення позивача до відповідальності та недотримання відповідачем принципів верховенства права і належного урядування під час розгляду антимонопольної справи, у зв`язку з чим визнає обґрунтованими позовні вимоги про визнання недійсними та скасування пунктів 1, 2, 4, 5 рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/23-р/к у справі № 54/2-23 від 08.04.2025р. в частині, що стосуються Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених обставин, підтверджених відповідними доказами, з огляду на положення ст. ст. 74 - 80, 86 ГПК України та норми законодавства, які застосовуються у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Рішення господарського суду зазначеним вимогам не відповідає.
Отже, доводи скаржника про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права знайшли своє підтвердження.
На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом допущено невірне застосування норм матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню та ухваленню нове рішення про задоволення позову.
Враховуючи наведене та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути скасоване, позов задоволено.

10. Судові витрати.
Відповідно до п. б ч. 4 ст. 282 ГПК України, у зв`язку зі скасуванням судового акту попередньої інстанції і ухваленням нового рішення про задоволення позову, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги Позивача, судові витрати, понесені Фізичною особою-підприємцем Хлєбніковим Романом Володимировичем, підлягають відшкодуванню та покладаються на Відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича - задовольнити. 

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 р. у справі № 904/3146/25 - скасувати. 

Прийняти нове рішення. 

Позов задовольнити. 

Визнати недійсним та скасувати пункти 1, 2, 4, 5 рішення Адміністративної колегії Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 54/23-р/к у справі № 54/2-23 від 08.04.2025 в частині, що стосуються Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича.

Стягнути з Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича судовий збір за подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області у розмірі 2422,40 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Південно-Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Фізичної особи-підприємця Хлєбнікова Романа Володимировича судовий збір за подання апеляційної скарги, у розмірі 3633,60 грн., про що видати наказ.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286 - 289 ГПК України. 

Повний текст постанови складено 14.07.2026 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя В.Ф. Мороз