КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
Іменем України
Справа №133/1690/25
10.07.2026 м. Козятин
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області в складі головуючого судді Гуменюка О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , до Акціонерного т овариства «Українська залізниця», код ЄДРПОУ – 40075815, про відшкодува ння моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Таргоній В.М., звернувся до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди.
Свої вимоги представник позивача мотивував тим, що 23.11.2021 в м. Козятин електровоз ВЛ-80т №1456 під керуванням машиніста ОСОБА_2 скоїв наїзд на ОСОБА_1 . Внаслідок наїзду позивачу було травматично ампутовано ногу та згідно висновку МСЕК від 09.03.2022 йому встановлено 3 групу інвалідності безтерміново. 
При визначенні розміру моральної шкоди позивач виходить із наступного: 
внаслідок наїзду зазнав надзвичайного стресу та страху за своє життя, а також сильного фізичного болю пов`язаного з ампутацією ноги; 
змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, так згідно висновку МСЕК позивачу протипоказана праця у вимушених положеннях та тривала хода. Він більше не може повноцінно реалізовувати себе в побуті та самостійно забезпечувати свою діяльність в тій мірі, в якій міг до ДТП. В зв`язку з цим змушений часто звертатись за сторонньою допомогою, що повністю змінює життя та додає моральних страждань; 
обмеження в пересуванні власними силами;
важливим фактором є те, що позивачу на момент травмування було лише 29 років, тобто він міг розраховувати на тривале і активне життя. Після ДТП позивачу довелось повністю змінити звичний спосіб життя; 
психологічний дискомфорт в зв`язку з втратою працездатності та потребою в сторонній допомозі;
втрата ніг суттєво вплинула на психічний стан позивача. Він переживає постійний дискомфорт, біль та втрату функціональності, що призводить до значного зниження якості життя та психологічного стресу. 
Щодо тяжкості вимушених змін, враховуючи вищенаведене, зміни в житті є дуже тяжкими, моральному та фізичному здоров`ю позивача завдано непоправної шкоди, його нормальне життя потребує тривалого відновлення, отже позивачу потрібно докладати надзвичайних зусиль для організації свого життя. 
Враховуючи те, що позивач зазнав значного фізичного болю, травма надовго змінила життя позивача у всіх сферах, позивач оцінює розмір грошового відшкодування завданої йому моральної шкоди у грошовому еквіваленті 150 000 гривень. Вважає, що такий розмір є розумним і справедливим і зможе хоча б частково допомогти в організації свого життя. 
За таких підстав, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 150 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою суду від 04.06.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представник позивача про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції в його електронний кабінет, документ доставлено - 05.06.2026.
Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи це тим, що травмування потерпілого ОСОБА_1 , сталося внаслідок особистої необережності, недотримання ним вимог пункту 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Вини інших осіб не встановлено. Вини працівників залізничного транспорту у випадку травмування ОСОБА_1 , який класифікується як аварія, не вбачається, що підтверджується Актом службового розслідування №11 від 02.12.2021. Також зазначає, що заявлена сума моральної шкоди в розмірі 150000,00 грн не відповідає принципами розумності, справедливості та співмірності, а також незрозуміло з яких міркувань і доказів позивач виходив при розрахунку суми моральної шкоди, оскільки беручи до уваги судову практику, сума моральної шкоди має бути не більшим для розумного задоволення потреб потерпілих осіб і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. 
Представник позивача своїм правом на надання відповіді на відзив не скористався.
На підставі положень статей 274-279 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі сторін.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до копії висновку експерта №114 від 30.12.2021 у ОСОБА_1 мало місце ушкодження у вигляді травматичної ампутації нижньої третини лівої гомілки та лівої ступні; вказана травматична ампутація виникла від травматичної дії (розчавлення) тупого твердого предмету (в т.ч. пари вагонних коліс вантажного складу потягу тощо) можливо 23.11.2021; ушкодження у ОСОБА_1 за озакою небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. 
ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи безтерміново, йому протипоказана праця у вимушених положеннях, тривала хода, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №262944 від 09.03.2022 та копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 25.05.2022.
Згідно копії індивідуальної програми реабілітації інваліда №221 від 09.03.2022 ОСОБА_1 потребує протягом року: профілактичні заходи, санаторно-курортне лікування, медичне спостереження; психолого-педагогічну реабілітацію.
30.12.2021 слідчим СВ відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Василишиною Н.В. винесено постанову, якою кримінальне провадження №12021020230000434 від від 23.11.2021 закрито за відсутністю в діях машиніста електровоза ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.276 КК України.
У постанові слідчого встановлено, що 23.11.2021 близько 17:20 години на території станції Козятин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час переходу залізничної колії у невстановленому місці, не врахував обстановки та потрапив під локомотив, який в той час рухався по першій колії. В результаті вказаної події ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді відрізання лівої кінцівки, з якими його було доставлено та госпіталізовано до Козятинської ЦРЛ. У крові ОСОБА_1 , 1992 р.н., виявлено етиловий спирт у концентрації 1,9%.
Відповідно до копії акту службового розслідування аварії №11 від 02.12.2021 травмування потерпілого ОСОБА_1 сталося внаслідок особистої необережності, недотримання ним вимог пункту 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Вини інших осіб не встановлено. Вини працівників залізничного транспорту у випадку травмування ОСОБА_1 , який класифікується як аварія, не вбачається.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Положеннями ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідно до ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 ЦК України, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.
Таким чином, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).
Близькі за змістом викладеним судом вище правові висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 727/8980/15-ц, від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 461/8496/15-ц, у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 148/2109/17, від 04 березня 2020 року у справі № 641/3547/17, від 22 липня 2020 року № 520/11029/14-ц, від 07 жовтня 2020 року у справі № 285/4223/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 569/10236/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 199/6848/16-ц.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановіВерховгого Суду у справі №357/2446/21 від 05.10.2022.
Згідно з пунктами 2.1-2.3 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, затверджених наказом міністра транспорту України № 1059 від 22 листопада 2007 року (далі - Правила), пішоходам дозволяється переходити залізничні колії тільки у встановлених місцях (пішохідні мости, переходи, тунелі, переїзди тощо). На станціях, де немає мостів і тунелів, громадянам належить переходити залізничні колії у місцях, обладнаних спеціальними настилами, біля яких встановлені покажчики «Перехід через колії». Перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо). При наближенні поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо) треба зупинитись поза межами небезпечної зони, пропустити його і, впевнившись у відсутності рухомого складу, що пересувається по сусідніх коліях, почати перехід. 
Згідно з пунктами 2.5-2.6 Правил пішоходам забороняється ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів. Переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо) що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м. 
Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 1193 ЦК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.
Положення ст. 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.
Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч. 2 ст. 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 у справі №272/579/22.
Тому груба необережність позивача, перебування його у стані алкогольного сп`яніння й порушення ним вимог пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, сприяла виникненню каліцтва та відповідно моральної шкоди.
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У роз`ясненнях, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Отже, матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження того, що законним володільцем джерела підвищеної небезпеки АТ «Українська залізниця» заподіяно позивачу моральну шкоду, яка підлягає стягненню з АТ «Українська залізниця». Проте з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, глибини фізичних та душевних страждань позивача, враховуючи його грубу необережність, суд вважає, що моральна шкода заявлена позивачем підлягає зменшенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 50000 гривень.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 5, 6, 12, 13, 14, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 274 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного т овариства «Українська залізниця», код ЄДРПОУ – 40075815, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
Стягнути з Акціонерного т овариства «Українська залізниця», код ЄДРПОУ – 40075815, на користь держави судовий збір в сумі 500 (п`ятсот) гривень.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 , 
відповідач: Акціонерного т овариства «Українська залізниця», код ЄДРПОУ – 40075815.

Суддя         Олександр ГУМЕНЮК

10.07.2026