Справа № 143/27/26
Провадження № 22-ц/801/1786/2026
Категорія: 56
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року | Справа № 143/27/26 | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Рибчинського В. П., Берегового О. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., 

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Фермерське господарство «Кальній»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 травня 2026 року, постановлену у складі судді Бойка А. В. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог 
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Фермерського господарства «Кальній» про повернення безпідставно набутих коштів, у якому просив стягнути з ФГ «Кальній» на його користь 753 044,85 грн безпідставно набутих кошів, а також 59 939,14 грн інфляційних витрат та 23 273,18 грн 3% річних.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 травня 2026 року провадження у справі було закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
При розгляді справи судом було встановлено, що в провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/560/20 про банкрутство ФГ «Ланецького».
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником і власником ФГ «Ланецького» є ОСОБА_1 . Статус юридичної особи: «Порушено справу про банкрутство».
З доданих до позовної заяви платіжних інструкцій №4700817 та №4700813 від 27 вересня 2024 року слідує, що кошти в сумі 5 368 грн та 747 676,85 грн були сплачені ОСОБА_1 на рахунок ФК «Кальній» з наступним призначенням платежу: «Погашення кред. вимог ФГ «Ланецького» (ЄДРПОУ 36244177) перша та четверта черга задоволення згідно ухвали Гос. суду Він. обл. від 19 вересня 2024 року по справі №902/560/20, на підставі ч. 7 ст. 41 КУзПБ.
Таким чином ОСОБА_1 , перераховуючи кошти в загальній сумі 753 044,85 грн на банківський рахунок ФГ «Кальній», діяв як власник ФГ «Ланецького» в межах процедури про банкрутство ФГ «Ланецького», а тому позов у цій справі не підлягає розгляду судом в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до місцевого суду для продовження розгляду.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 08 червня 2026 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Голота Л. О., Рибчинський В. П.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 червня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано справу із суду першої інстанції.
Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 23 червня 2026 року строк розгляду справи було продовжено на п`ятнадцять днів, справу призначено до розгляду на 23 липня 2026 року о 10 год 40 хв.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 23 липня 2026 року суддю Голоту Л. О. замінено на суддю Берегового О. Ю.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позов у цій справі не спрямований на захист корпоративних прав Позивача, а спірні правовідносини жодним чином не пов`язані із здійсненням господарської діяльності або реалізацією корпоративних прав та обов`язків. Жодних вимог до ФГ «Ланецького» Позивачем не заявляється. Між іншим, ОСОБА_1 також і не залучався до розгляду справи №902/560/20 про банкрутство ФГ «Ланецького».
Відповідно до ухвали від 27 червня 2025 по справі про банкрутство №902/560/20, копія якої міститься в матеріалах справи, Господарський суд Вінницької області встановив, що ОСОБА_1 було перераховано кошти не на підставі ч. 7 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства (яка носить імперативний характер та не дозволяє здійснення погашення вимог окремим кредиторам), оскільки: одночасного погашення вимог ФГ «Ланецького» не відбулось; провадження у справі про банкрутство №902/560/20 у зв`язку з цим не закрито; ФГ «Кальній» залишається кредитором у справі №902/560/20 про банкрутство ФГ «Ланецького» та надалі активно користується усіма правами, які надає цей статус. 
Поряд з цим, перераховані Позивачем кошти в загальній сумі 753 044,85 грн й надалі утримуються Відповідачем та не повертаються їх законному власнику, а усі звернення Позивача ігноруються. 
Отже, з огляду на помилковість платежів Позивача (про що Позивач повідомив господарський суд) та, як наслідок, неврахування їх судом, що розглядає справу про банкрутство №902/560/20, як погашення кредиторських вимог ФГ «КАЛЬНІЙ», спірні правовідносини в справі №143/27/26 не підпадають під юрисдикцію господарського суду. Викладене свідчить про наявність підстав для пред`явлення ОСОБА_1 цивільного позову до Фермерського господарства «Кальній» про повернення безпідставно набутих коштів.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає у повній мірі.
Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Судова юрисдикція – це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_1 , перераховуючи кошти в загальній сумі 753 044,85 грн на банківський рахунок ФГ «Кальній», діяв як власник ФГ «Ланецького» в межах процедури про банкрутство ФГ «Ланецького».
Відтак правильним є висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, адже ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 2).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.

Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає судові витрати слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 травня 2026 року залишити без змін. 
Судові витрати у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за ОСОБА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий           В. В. Оніщук

Судді           О. Ю. Береговий

В. П. Рибчинський