Справа № 457/502/26         
Провадження № 2/401/1406/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2026 р.         м. Світловодськ 

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючий суддя Макарова Ю.І.,
секретар судового засідання Горбатюк К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами, -

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2026 року представник позивача звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами.
Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 26 березня 2026 року справу передано за підсудністю до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області. (а.с. 25-26)
16 квітня 2026 року вказана цивільна справа надійшла за підсудністю до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області. (а.с. 29)
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 квітня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 2111330460710, який укладено в електронній формі, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Відповідно до умов кредитного договору ТОВ "Служба миттєвого кредитування" надало відповідачу споживчий кредит у сумі 2 100,00 грн., строком на один рік, а позичальник зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Процентна ставка складає 2,00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом. Відповідач кредитні кошти отримав, але свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого в нього виникла заборгованість у розмірі 38 741,01 грн., яка складається з: 2 100,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 36 641,01 грн. - заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
01 грудня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" передало (відступило) за плату ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги, а ТОВ "Вердикт Капітал" прийняло належні ТОВ "Служба миттєвого кредитування" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, право вимоги за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року.
10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено Договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" передало (відступило) за плату ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги, а ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" прийняло належні ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, право вимоги за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року.
З урахуванням принципу розумності, співмірності та пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року в сумі 38 741,01 грн., яка складається з: 2 100,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 36 641,01 грн. - заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 
Також, 23 квітня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 2111325582366, який укладено в електронній формі, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Відповідно до умов кредитного договору ТОВ "Служба миттєвого кредитування" надало відповідачу споживчий кредит у сумі 4 300,00 грн., строком на один рік, а позичальник зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом. Процентна ставка складає 2,00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом. Відповідач кредитні кошти отримав, але свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого в нього виникла заборгованість у розмірі 79 326,83 грн., яка складається з: 4 300,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 75 026,83 грн. - заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
01 грудня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" передало (відступило) за плату ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги, а ТОВ "Вердикт Капітал" прийняло належні ТОВ "Служба миттєвого кредитування" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, право вимоги за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року.
10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено Договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" передало (відступило) за плату ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги, а ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" прийняло належні ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, право вимоги за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року.
З урахуванням принципу розумності, співмірності та пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року в сумі 32 164,00 грн., яка складається з: 4 300,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 27 864,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 
Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитними договорами № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року та № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року в розмірі 70 905,01 грн., з яких: 6 400,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 64 505,01 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 25 000,00 грн. (а.с. 1-15)
Ухвалою суду від 17 квітня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі, розгляд справи призначено на 28 травня 2026 року. (а.с. 32-33)
04 травня 2026 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову та просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі кредитних коштів та розміру заборгованості за кредитними договорами, зокрема відсутні первинні бухгалтерські документи (банківські виписки, платіжні документи), а наданий розрахунок заборгованості є одностороннім документом позивача та не може підтверджувати розмір боргу. Вказує, що позивачем безпідставно нараховано відсотки поза межами строку дії кредитних договорів, а розмір заявленої заборгованості не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності. Також зазначає, що паспорт споживчого кредиту та правила надання кредитних коштів не підтверджують укладення кредитного договору та погодження відповідачем усіх його умов. Крім того, вказує, що відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу під час дії воєнного стану, тому відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" проценти за користування кредитом, пеня та штрафні санкції не підлягають нарахуванню. (а.с. 118-123)
11 травня 2026 року представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів та відповідь на відзив із запереченнями проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що кредитні договори між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та відповідачем укладені в електронній формі відповідно до вимог Закону України "Про електронну комерцію", підписані одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису. Вказує, що відповідачем не надано доказів на спростування факту укладення договорів, отримання кредитних коштів або неправомірності переходу права вимоги до позивача за договорами факторингу. Щодо отримання кредитних коштів позивач зазначає, що їх перерахування здійснювалося ТОВ "Фінансова компанія "Вей фор пей" на банківську картку відповідача. Стосовно розміру заборгованості позивач вказує, що розрахунок здійснений відповідно до умов укладених договорів, при цьому нарахування процентів проводилося лише в межах строку кредитування. Крім того, позивач зазначає, що відповідач не довів наявності підстав для звільнення його від виконання зобов`язань за кредитними договорами, оскільки проценти нараховані до набуття ним статусу військовослужбовця. З огляду на викладене просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с. 127-129, 134-144)
Ухвалою суду від 28 травня 2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" (ЄДРПОУ 21133352) докази. Розгляд справи відкладено до 08 липня 2026 року. (а.с. 160-162)
15 червня 2026 року АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" на виконання ухвали суду надано витребувані докази. (а.с. 166-167)
Представник позивача, повноваження якого належним чином підтверджені, у судове засідання не з`явився, у своїх позовних вимогах просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 13)
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (а.с. 148-150)
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Щодо кредитного договору № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року.
Судом встановлено, що 23 квітня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання фінансових послуг № 2111330460710 "Стандартний". Відповідно до п. 1.1 договору, відповідачу надано кредит у сумі 2 100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Орієнтовний строк повернення кредиту складає 18 днів з моменту отримання кредиту (п. 1.3). Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту в наступному розмірі: 2,00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 %; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 %; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % (п. 1.4). (а.с. 38-40)
Також встановлено, що відповідач підписав заяву-анкету для отримання кредиту та графік платежів, що є додатком № 1 та додатком № 2 до кредитного договору № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року. (а.с. 40 зворотний бік, 41)
Крім того, додатками № 3 та № 4 до кредитного договору № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року є паспорт споживчого кредиту та повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України "Про захист персональних даних", мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані. (а.с. 42-43, 44)
На підтвердження своїх позовних вимог позивачем долучено до матеріалів справи "Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "Служба миттєвого кредитування", затверджені протоколом № 01/01/21 Загальних зборів учасників ТОВ "Служба миттєвого кредитування" від 01 січня 2021 року. (а.с. 46 зворотний бік - 48)
Згідно з інформацією щодо порядку (процедури) хронологій дій щодо укладення електронного договору, вчинених товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій, підтверджено 23 квітня 2021 року підписання ОСОБА_1 заявки та підписання кредитного договору, шляхом введення на сайті товариства коду D9 із СМС, верифіковано картку № НОМЕР_1 . (а.с. 45-46)
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 2 100,00 грн., що підтверджуються листом ТОВ Фінансова компанія "ВЕЙ ФОР ПЕЙ", згідно якого на підставі укладеного між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" і ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" 23 квітня 2021 року здійснено один переказ грошових коштів на карту № НОМЕР_1 у сумі 2 100,00 грн. (а.с. 49)
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ "Служба миттєвого кредитування", заборгованість відповідача за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року, станом на 30 листопада 2021 року складає 15 708,00 грн., з яких: 2 100,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 13 608,00 грн. - заборгованості за відсотками. (а.с. 49 зворотний бік - 51)
Відповідно до Договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, укладеного між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" (Клієнт) та ТОВ "Вердикт Капітал" (Фактор), Клієнт відступив Фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі боржників (а.с. 67-71).
Згідно з платіжним дорученням № 307600018 від 03 грудня 2021 року, ТОВ "Вердикт Капітал" сплатило ТОВ "Служба миттєвого кредитування" 5 535 543,12 грн. в рахунок оплати лоту згідно договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року. (а.с. 71 зворотний бік)
Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, ТОВ "Служба миттєвого кредитування" передало ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги відповідно до Договору факторингу № 1-12 із загальною кількістю боржників - 31 632 та загальним розміром заборгованості в сумі 60 183 678,63 грн. (а.с. 72)
Реєстром боржників (Додатком № 3 до Договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року) підтверджується передання права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року, загальна сума заборгованості 15 708,00 грн., з яких: 2 100,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 13 608,00 грн. - заборгованості за відсотками. (а.с. 75 зворотний бік)
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ "Вердикт Капітал", заборгованість відповідача за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року, станом 10 січня 2023 року складає 38 741,01 грн., з яких: 2 100,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 13 608,00 грн. - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги; 23 033,01 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору. (а.с. 65)
Відповідно до Договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеного між ТОВ "Вердикт Капітал" (Клієнт) та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (Фактор), Клієнт відступив Фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі боржників. (а.с. 76 зворотний бік - 81)
Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року підтверджено, що ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та ТОВ "Вердикт Капітал" дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями та визначили, що зобов`язання ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" перед ТОВ "Вердикт Капітал" припиняються в повному обсязі в сумі 15 214 406,31 грн., у тому числі за договором № 10-01/2023. (а.с. 82-83)
Згідно з Актом приймання-передачі реєстру боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року, ТОВ "Вердикт Капітал" передало ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" право вимоги відповідно до Договору факторингу № 10-01/2023 із загальною кількістю боржників - 207 307. (а.с. 83 зворотний бік - 84)
Реєстром боржників (Додатком № 3 до Договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року) підтверджується передання права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року, загальна сума заборгованості 38 741,01 грн., з яких: 2 100,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 36 641,01 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. (а.с. 87)
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", заборгованість відповідача за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року, станом 04 березня 2026 року складає 38 741,01 грн., з яких: 2 100,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 36 641,01 грн. - заборгованість за відсотками. (а.с. 66)
Щодо кредитного договору № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року.
Судом встановлено, що 23 квітня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання фінансових послуг № 2111325582366 "Стандартний". Відповідно до п. 1.1 договору, відповідачу надано кредит у сумі 4 300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Орієнтовний строк повернення кредиту складає 18 днів з моменту отримання кредиту (п. 1.3). Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту в наступному розмірі: 2,00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 %; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 %; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % (п. 1.4). (а.с. 51 зворотний бік - 53)
Також встановлено, що відповідач підписав заяву-анкету для отримання кредиту та графік платежів, що є додатком № 1 та додатком № 2 до кредитного договору № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року. (а.с. 54-55).
Крім того, додатками № 3 та № 4 до кредитного договору № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року є паспорт споживчого кредиту та повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України "Про захист персональних даних", мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані. (а.с. 55 зворотний бік - 58)
Згідно з інформацією щодо порядку (процедури) хронологій дій щодо укладення електронного договору, вчинених товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій, підтверджено 23 квітня 2021 року підписання ОСОБА_1 заявки та підписання кредитного договору, шляхом введення на сайті товариства коду D3 із СМС, верифіковано картку № НОМЕР_1 . (а.с. 58 зворотний бік - 59)
На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 4 300,00 грн., що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія "ВЕЙ ФОР ПЕЙ", згідно якого на підставі укладеного між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" і ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" 23 квітня 2021 року здійснено один переказ грошових коштів на карту № НОМЕР_1 у сумі 4 300,00 грн. (а.с. 62 зворотний бік)
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ "Служба миттєвого кредитування", заборгованість відповідача за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року, станом на 30 листопада 2021 року складає 32 164,00 грн., з яких: 4 300,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 27 864,00 грн. - заборгованості за відсотками. (а.с. 63-64)
Відповідно до Договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, укладеного між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" (Клієнт) та ТОВ "Вердикт Капітал" (Фактор), Клієнт відступив Фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі боржників. (а.с. 67-71)
Згідно з платіжним дорученням № 307600018 від 03 грудня 2021 року, ТОВ "Вердикт Капітал" сплатило ТОВ "Служба миттєвого кредитування" 5 535 543,12 грн. в рахунок оплати лоту згідно договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року. (а.с. 71 зворотний бік)
Відповідно до Акту приймання-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, ТОВ "Служба миттєвого кредитування" передало ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги відповідно до Договору факторингу № 1-12 із загальною кількістю боржників - 31 632 та загальним розміром заборгованості в сумі 60 183 678,63 грн. (а.с. 72)
Реєстром боржників (Додатком № 3 до Договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року) підтверджується передання права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року, загальна сума заборгованості складає 32 164,00 грн., з яких: 4 300,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 27 864,00 грн. - заборгованості за відсотками. (а.с. 76)
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ "Вердикт Капітал", заборгованість відповідача за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року, станом 10 січня 2023 року складає 79 326,83 грн., з яких: 4 300,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 27 864,00 грн. - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги; 47 162,83 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору. (а.с. 65 зворотний бік)
Відповідно до Договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, укладеного між ТОВ "Вердикт Капітал" (Клієнт) та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (Фактор), Клієнт відступив Фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі боржників. (а.с. 76 зворотний бік - 81)
Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року підтверджено, що ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та ТОВ "Вердикт Капітал" дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями та визначили, що зобов`язання ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" перед ТОВ "Вердикт Капітал" припиняються в повному обсязі в сумі 15 214 406,31 грн., у тому числі за договором № 10-01/2023. (а.с. 82-83)
Згідно з Актом приймання-передачі реєстру боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року, ТОВ "Вердикт Капітал" передало ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" право вимоги відповідно до Договору факторингу № 10-01/2023 із загальною кількістю боржників - 207 307. (а.с. 83 зворотний бік - 84)
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", заявлена до стягнення заборгованість відповідача за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року, станом 04 березня 2026 року складає 32 164,00 грн., з яких: 4 300,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 27 864,00 грн. - заборгованості за відсотками. (а.с. 66 зворотний бік)
Реєстром боржників (Додатком № 3 до Договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року) підтверджується передання права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року, загальна сума заборгованості 79 326,83 грн., з яких: 4 300,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 75 026,83 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. (а.с. 87 зворотний бік)
Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", ЄДРПОУ 44276926, офіційно зареєстроване 17 серпня 2021 року, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. (а.с. 88)
Згідно з довідкою № 193 від 22 березня 2025 року, виданою військовою частиною НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_1 у період з 21 липня 2023 року по 04 листопада 2023 року, з 17 листопада 2023 року по 28 лютого 2024 року, з 21 березня 2024 року по 05 квітня 2024 року, з 26 травня 2024 року по 14 серпня 2024 року, з 07 вересня 2024 року по 05 листопада 2024 року, з 20 листопада 2024 року по 25 січня 2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Соледарська міська громада, н.п. Федорівка, Запорізька область, Малинівська сільська громада, н.п. Полтавка. (а.с. 124)
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є учасником бойових дій. (а.с. 125)
Із інформації, наданої на запит суду АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", стосовно рахунків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано банківську картку № НОМЕР_5 . Номер телефону, на який надсилається інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_5 за період з 23 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року: + 380966867768, який також знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 . Із виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_5 вбачається, що: 23 квітня 2021 року о 11 год. 27 хв. відбулося зарахування 4 300,00 грн., 23 квітня 2021 року о 11 год. 28 хв. відбулося зарахування 2 100,00 грн. на картку, яка належить відповідачу. (а.с. 166-167)
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію").
Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Частиною 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" - електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що кредитні договори № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року та № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" і відповідачем договорів про надання грошових коштів у позику.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Тлумачення ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в Постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15.
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно із ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року та № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року, що укладені між первісним кредитором ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 .
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно із ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
У пункті 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 зроблено висновок, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Судом встановлено, що ТОВ "Служба миттєвого кредитування" свої зобов`язання за кредитними договорами виконало в повному обсязі, перерахувавши на картковий рахунок відповідача грошові кошти в загальному розмірі 6 400,00 грн., що підтверджується листами ТОВ "ВЕЙ ФОР ПЕЙ".
Вказані обставини підтверджується також інформацією, яка надана АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", на виконання вимог ухвали про витребування доказів та не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, враховуючи, що він не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до такої інформації, відповідно до законодавства.
Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року в розмірі 2 100,00 грн. та за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року в сумі 4 300,00 грн.
Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за кредитними договорами № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року та № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Згідно із ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У ході розгляду справи, судом встановлено, що сума заборгованості за відсотками нарахована поза межами строку кредиту.
Щодо кредитного договору № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року, за яким позивач визначив заборгованість за відсотками в сумі 36 641,01 грн., суд зазначає наступне.
Згідно з умовами договору про надання фінансових послуг № 2111330460710, кредит надано відповідачу в сумі 2 100,00 грн., строк кредитування складає 18 днів, а отже нарахування процентів поза межами строку кредитування, тобто після 11 травня 2021 року є порушенням умов договору. Крім того, договором № 2111330460710 та графіком платежів, а також у паспорті споживчого кредиту (додаток № 3 до договору) визначено строк кредитування 18 днів, передбачена загальна сума до повернення 756 грн. 00 коп. (за 18 днів).
Таким чином, відсотки за умовами договору можуть бути нараховані лише за 18 днів.
У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що нарахування відсотків у визначеному позивачем розмірі є необґрунтованими, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування.
Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст. ст. 625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто за кредитним договором № 2111330460710 з 23 квітня 2021 року по 10 травня 2021 року (18 днів) у розмірі 756,00 грн. Починаючи з 11 травня 2021 року позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст. 625 ЦК України.
При цьому, суд критично оцінює твердження представника позивача, що строк кредиту становить один рік та відсотки нараховані в період з 23 квітня 2021 року по 23 квітня 2022 року, нараховані саме в межах строку кредитування, оскільки відповідно до п. 1.2 договору № 2111330460710 кредит надається на строк, зазначений у анкеті-заяві та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.
З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року, нараховані за період з 23 квітня 2021 року по 10 травня 2021 року в сумі 756,00 грн.
Щодо кредитного договору № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року, за яким позивач визначив заборгованість за відсотками в сумі 27 864,00 грн., суд зазначає наступне.
Згідно з умовами договору про надання фінансових послуг № 2111325582366, кредит надано відповідачу в сумі 4 300,00 грн., строк кредитування складає 18 днів, а отже нарахування процентів поза межами строку кредитування, тобто після 11 травня 2021 року є порушенням умов договору. Крім того, договором № 2111325582366 та графіком платежів, а також у паспорті споживчого кредиту (додаток № 3 до договору) визначено строк кредитування 18 днів, передбачена загальна сума до повернення 1 548 грн. 00 коп. (за 18 днів).
Таким чином, відсотки за умовами договору можуть бути нараховані лише за 18 днів.
У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що нарахування відсотків у визначеному позивачем розмірі є необґрунтованими, оскільки вони нараховані поза межами строку кредитування.
Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст. ст. 625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто за кредитним договором № 2111325582366 з 23 квітня 2021 року по 10 травня 2021 року (18 днів) у розмірі 1 548,00 грн. Починаючи з 11 травня 2021 року позивач не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст. 625 ЦК України.
При цьому, суд критично оцінює твердження представника позивача, що строк кредиту становить один рік та відсотки нараховані в період з 23 квітня 2021 року по 23 квітня 2022 року, нараховані саме в межах строку кредитування, оскільки відповідно до п. 1.2 договору № 2111325582366 кредит надається на строк, зазначений у анкеті-заяві та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.
З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року, нараховані за період з 23 квітня 2021 року по 10 травня 2021 року в сумі 1 548,00 грн.
Будь-яких додаткових угод до кредитних договорів щодо продовження строку кредитування, позивач суду не надав.
Вказані договори про надання фінансових послуг не містять інших графіків, з іншим розміром загальної вартості кредиту на випадок пролонгації строку кредитування на інший період.
Частиною 8 ст. 18 Закон України "Про захист прав споживачів" передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
У постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за "користування кредитом", сформульованого у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач не скористався.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа № 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд не погоджується з посиланням представника відповідача на норми п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як на підставу звільнення відповідача, який є військовослужбовцем, тобто призваний на військову службу до ЗСУ, від нарахування процентів за користування кредитом, виходячи з наступного.
Пунктом 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Частиною 9 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" визначено, що військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час.
Статтею 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію.
При цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).
Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22, документи, що підтверджують проходження особою військової служби, зокрема довідка з місця служби, військовий квиток, витяги з наказів командування, а також інші офіційні документи, видані уповноваженими органами, можуть визнаватися належними та допустимими доказами перебування особи у складі Збройних Сил України в період дії воєнного стану.
Велика Палата Верховного Суду у зазначеній справі наголосила, що сам факт перебування особи на військовій службі під час воєнного стану є юридично значущою обставиною, яка підлягає врахуванню судом при вирішенні процесуальних та матеріально-правових питань. Разом із тим Суд підкреслив, що жоден окремий доказ не має наперед встановленої сили, а тому довідка з військової частини чи військовий квиток не можуть оцінюватися ізольовано або формально.
Суд зобов`язаний здійснювати всебічну, повну та об`єктивну оцінку таких доказів у їх сукупності з іншими матеріалами справи, з урахуванням часу їх видачі, змісту, обсягу відомостей, що в них містяться, їх узгодженості між собою, а також з урахуванням конкретних обставин справи та принципів змагальності, справедливості й розумності. Такий підхід, за висновком Великої Палати, забезпечує баланс між процесуальною економією, правом особи на доступ до правосуддя та необхідністю належного захисту прав і законних інтересів військовослужбовців у період виконання ними конституційного обов`язку щодо захисту держави.
Як встановлено із наданих відповідачем документів, а саме довідки № 193 від 22 березня 2025 року та копії посвідчення серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 у період з 21 липня 2023 року по 04 листопада 2023 року, з 17 листопада 2023 року по 28 лютого 2024 року, з 21 березня 2024 року по 05 квітня 2024 року, з 26 травня 2024 року по 14 серпня 2024 року, з 07 вересня 2024 року по 05 листопада 2024 року, з 20 листопада 2024 року по 25 січня 2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на відповідача не поширюються пільги, встановлені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки зобов`язання виникло до набуття ним статусу військовослужбовця.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання у повному обсязі щодо сплати заборгованості за договорами, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року та № 2111325582366 від 23 квітня 2021 рокув розмірі 8 704,00 грн., з яких: 
- 2 100,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року; 
- 756,00 грн. - заборгованість за відсотками за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року; 
- 4 300,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року;
- 1 548,00 грн. - заборгованість за відсотками за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року.
Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного.
Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положеннями про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України). Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру" та ст. 28 "Правил адвокатської етики", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України).
У постановах Верховного Суду від 07 травня 2020 року у справі № 320/3271/19, від 05 серпня 2020 року у справі № 640/15803/19 викладено правову позицію, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Згідно із п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Водночас суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (п. п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України, від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.
На підтвердження понесених судових витрат у вигляді професійної правової допомоги, позивачем подано: Договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року; Прайс-лист АО "Лігал Ассістанс", затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-12/2025 від 01 грудня 2025 року; Заявка на надання юридичної допомоги № 341 від 02 лютого 2026 року; Витяг з Акту № 19 про надання юридичної допомоги від 27 лютого 2026 року. (а.с. 93-96, 97-98, 99)
З урахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціни позову; незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, суд дійшов висновку, що заявлені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 25 000,00 грн. є явно неспівмірними, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності.
А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме: 8 704,00 грн. / 70 905,01 грн. х 100 = 12,28 % х 2 662,40 грн. / 100 = 326,94 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 1054 ЦК України, ст. ст. 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" заборгованість за кредитними договорами № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року та № 2111325582366 від 23 квітня 2021 рокув розмірі 8 704 (вісім тисяч сімсот чотири) гривні 00 коп., з яких:
- 2 100 (дві тисячі сто) гривень 00 коп. - заборгованість за основним зобов`язанням за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року; 
- 756 (сімсот п`ятдесят шість) гривень 00 коп. - заборгованість за відсотками за кредитним договором № 2111330460710 від 23 квітня 2021 року; 
- 4 300 (чотири тисячі триста) гривень 00 коп. - заборгованість за основним зобов`язанням за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року;
- 1 548 (одна тисяча п`ятсот сорок вісім) гривень 00 коп. - заборгованість за відсотками за кредитним договором № 2111325582366 від 23 квітня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" судовий збір у сумі 326 (триста двадцять шість) гривень 94 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відомості про сторони:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", ЄДРПОУ 44276926, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , УНЗР 19680511-01617, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку, передбаченому ст. 355 ЦПК України, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Світловодського міськрайонного суду 
Кіровоградської області        Ю.І. Макарова