ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року 
м. Київ

cправа № 924/113/23 (908/1341/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., 

за участі секретаря судового засідання - Купрейчук С.П.

за участю представників: 
відповідно до протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2025
(Суддя - Черкаський В.І.)
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026
(Колегія суддів: Мороз В.Ф. - головуючий, Іванов О.Г., Чередко А.Є.)
у справі № 924/113/23 (908/1341/25)
за первісним позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Кан Трейд Інновація" Слостіна А.Г. 
до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за первісним позовом -  ОСОБА_1 ,
про стягнення 14 684 885, 82 грн
та за зустрічною позовною заявою - Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кан Трейд Інновація" в особі ліквідатора Слостіна А.Г.,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,
про визнання відсутнім (припиненим) права вимоги

в межах справи № 924/113/23 
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Кан Трейд Інновація"

ВСТАНОВИВ:
1. 08.05.2025 до системи "Електронний суд" від ліквідатора Товариства з обмеженою від повільністю "КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ" Слостіна А.Г. надійшла позовна заява від 08.05.2025 (вх. № 1459/08-07/23 від 09.05.2025) в якій заявник просить суд стягнути з АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570) на користь ТОВ "КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ" (69014, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Краснова Миколи, будинок 18, ідентифікаційний код 39802130) сплачені ним лізингові платежі в рахунок сплати вартості об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу № 4К16040ЛИ від 01.07.2016 року у розмірі 14 684 885,82 грн. (чотирнадцять мільйонів шістсот вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят п`ять гривень 82 копійки).
2. 04.06.2025 до системи "Електронний суд" від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" надійшла зустрічна позовна заява від 04.06.2025 (вх. № 1872/08-07/25 від 05.06.2025) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ" в особі ліквідатора Слостіна А.Г. про визнання відсутнім (припиненим) права вимоги.
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
3. Оскаржується рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2025, яким первісний позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кан Трейд Інновація" основний борг у розмірі 14 684 885, 82 грн, судовий збір у розмірі 176 218, 62 грн У задоволенні зустрічного позову відмовлено. 
4. Оскаржується постанова Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026, якою апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2025 у справі № 924/113/23 (908/1341/25) залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2025 у справі № 924/113/23 (908/1341/25) залишено без змін.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
5. До Верховного Суду від Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026 у справі №924/113/23 (908/1341/25) та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу ТОВ "Кан Трейд Інновація" у стягненні 14 684 885,82 грн в повному обсязі та задовольнити зустрічний позов АТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Кан Трейд Інновація" про визнання відсутнім (припиненим) права вимоги.
6. В обґрунтування підстав для задоволення касаційної скарги Скаржник наводить наступні доводи:
6.1. Скаржник вказує, що касаційна скарга подається на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень були порушені та неправильно застосовані норми матеріального права - ст.ст. 204, 215, 601, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства, порушені норми процесуального права - ст. 75 ГПК України та зазначені норми були застосовані без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах:
1) у постанові Верховного Суду від 12.03.2026 у справі № 924/977/22 (924/531/25) щодо застосування статті 601 ЦК України;
- у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 стосовно того, що:
а) незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним;
б) заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог;
в) наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.
2) у постанові Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 914/346/20 (914/155/21) щодо застосування статті 64 КУзПБ та статті 601 ЦК України стосовно того, що безпідставним є висновок про відсутність припинення зобов`язань сторін на підставі правочину із зарахування в момент його вчинення, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.
3) у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №917/1345/17, від 01.09.2020 у справі № 907/29/19 щодо застосування частини 4, 7 статті 75 ГПК України в контексті розмежування понять «правова оцінка» та «преюдиціальний факт».
4) у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.03.2021 у справі № 473/1878/19 та Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 904/4137/20 щодо застосування статей 204, 215 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину та розмежування нікчемних і оспорюваних правочинів.
Відзиви
7. Від арбітражного керуючого Слостіна А.Г. надійшов відзив на касаційну скаргу у якому ліквідатором банкрута заявлено прохання Касаційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2025 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026 по справі №924/113/23 (908/1341/25) - без змін.
8. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за первісним позовом надійшов відзив на касаційну скаргу у якому заявлено прохання Касаційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2025 року та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026 по справі №924/113/23 (908/1341/25) - без змін.
Інші заяви та клопотання
9. Від АТ Комерційний банк "ПриватБанк" надійшли письмові пояснення у справі у яких викладено заперечення на відзив ліквідатора ТОВ «КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ».
10. Від АТ Комерційний банк "ПриватБанк" надійшли заперечення на письмові пояснення третьої особи.
Розгляд касаційної скарги Верховним Судом
11. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, виходячи з наступного.
12. Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
13. Суди попередніх інстанцій встановили наступні фактичні обставини справи:
01.07.2016 між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (далі - Відповідач/Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ" (далі - Позивач/лізингоодержувач) укладено Договір (фінансового лізингу) № 4К16040ЛИ, за умовами пункту 1.1. якого банк передає лізингоодержувачу нерухоме майно, яке є власністю банку та яке зазначено у додатку №1 до договору (надалі майно), а лізингоодержувач приймає майно від банка в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені цим договором строки, на умовах фінансового лізингу.
За умовами пунктів 3.1, 3.3 Договору, передача банком та прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється згідно з актом прийому-передачі майна, зазначеним у додатку № 3, що є невід`ємною частиною цього договору. Акт прийому-передачі майна сторони укладають та підписують у дату укладення цього договору. З дати підписання сторонами акту прийому-передачі майна, лізингоодержувач приймає його від банку в платне володіння та користування.
Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються додатком № 2 (пункт 2.1 Договору).
Протягом усього терміну дії цього договору майно є власністю банка (пункт 4.1 Договору). Майно переходить у власність лізингоодержувача за умови сплати банку всієї суми лізингових платежів, а також всіх інших платежів за цим договором (пункт 4.3 Договору).
Банк має право: вимоги повернення майна у випадку дострокового розірвання договору (підпункт 5.1.3 пункту 5.1 Договору); відмовитися від договору і вимагати повернення майна, якщо лізингоодержувач не сплачує лізингові платежі протягом трьох місяців підряд; договір є розірваним з дати, зазначеної банком у повідомленні про відмову від договору (підпункт 5.1.3 пункту 5.1 Договору).
Банк зобов`язується: після сплати всієї суми лізингових платежів та інших платежів, що передбачені цим договором, передати майно у власність лізингоодержувача та документ, що підтверджує повну сплату платежів за цим договором (підпункт 5.2.1 пункту 5.2 Договору); прийняти майно від лізингоодержувача у випадку дострокового розірвання цього договору або у випадку закінчення терміну дії цього договору, якщо майно не буде викуплене лізингоодержувачем та не сплачено всі платежі за договором (підпункт 5.2.2 пункту 5.2 Договору).
Відповідно до пункту 6.2.11 Договору лізингоодержувач зобов`язується сплачувати банку: винагороду за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)"; лізинговий платіж (суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна); відсоткову винагороду за користування майном; винагороду за користування майном, отриманим в лізинг; інші витрати банка, безпосередньо пов`язані з цим договором.
Пунктом 6.2.4 Договору на лізингоодержувача покладено обов`язок повернути майно банку у випадку розірвання договору у стані, в якому воно було отримано, з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим договором, а також відшкодування заподіяних цим збитків у строк, не пізніше дати розірвання цього договору.
Підпунктом 8.2.3 пункту 8.2 Договору передбачено, що цей договір підлягає розірванню в односторонньому порядку за ініціативою банку шляхом письмового повідомлення про це лізингоодержувача за три дні у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше ніж 30 днів, а також у випадку порушення строків сплати винагород за договором.
01.07.2016 на виконання умов Договору сторони склали акт № 1 прийому-передачі майна, згідно із яким банк передав, а лізингоодержувач прийняв в платне володіння та користування нерухоме майно, яке є об`єктом лізингу.
За час дії договору лізингу ТОВ "КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ" як лізингоодержувач за договором, сплатив АТ КБ "ПриватБанк", як лізингодавцю, лізингові платежі, як сплату частини вартості об`єкту лізингу, на загальну суму 16 084 885,82 грн., а саме платіжними дорученнями: від 25.07.2016 № 40 в сумі 391 506,38 грн., 23.08.2016 № 19 в сумі 3 918 655,56 грн., 25.07.2017 № 133 в сумі 4 310 161,94 грн., 23.08.2017 № 142 в сумі 4 310 161,94 грн., 28.09.2017 № 145 в сумі 310 000,00 грн., 31.10.2017 № 149 в сумі 291 700,00 грн., 30.11.2017 № 152 - в сумі 295 000,00 грн., 31.01.2018 № 177 в сумі 115 000,00 грн., 16.01.2018 № 166 в сумі 202 500,00 грн., 28.02.2018 № 182 в сумі 250 000,00 грн., 30.03.2018 № 191 в сумі 275 000,00 грн., 27.04.2018 № 198 в сумі 300 000,00 грн., 31.05.2018 № 211 в сумі 260 000,00 грн., 04.07.2018 № 219 в сумі 106 000,00 грн., 31.07.2018 № 226 в сумі 103 200,00 грн., 31.08.2018 № 237 в сумі 108 000,00 грн., 28.09.2018 № 243 в сумі 132 000,00 грн., 31.10.2018 № 248 в сумі 84000,00 грн.; 30.11.2018 № 254 в сумі 125 280,00 грн.; 28.12.2018 № 263 в сумі 108 480,00 грн.; 31.01.2019 № 274 в сумі 84 480,00 грн., що підтверджується виписками по рахунку.
07.10.2020 АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надіслав на адресу Лізингоодержувача повідомлення № Э.Upr 1/3-201007/2093 про розірвання з 26.10.2020 року Договору лізингу у зв`язку наявністю заборгованості зі сплати лізингових платежів та відсоткової винагороди за користування майном.
Згідно з Актами прийому-передачі майна від 16.11.2020 та 17.11.2020 ТОВ "КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ" було повернуло АТ КБ "ПРИВАТБАНК" об`єкт лізингу.
ТОВ "КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ" звертаючись з даним позовом до суду, вважало, що, лізингові платежі, які були здійснені на користь Банку в рамках виконання Договору фінансового лізингу від 01.07.2016 № 4К16040ЛИ мають бути стягнуті на користь Позивача.
Так, лізингові платежі в сумі 16 084 885,82 грн. сплачені ТОВ "КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ", як частина відшкодування вартості предмету лізингу за Договором фінансового лізингу № 4К16040ЛИ від 01.07.2016, є оплатою за договором купівлі-продажу (попередня оплата), а Майно, яке є предметом договору лізингу повинно було перейти в подальшому у власність Лізингоодержувача.
Таким чином, розірвання Договору фінансового лізингу № 4К16040ЛИ від 01.07.2016 та повернення об`єкту лізингу Банку, припиняє обов`язок ТОВ "КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ" на сплату цих лізингових платежів, та припиняє право Банку на їх отримання (тримання).
Лізингові платежі на загальну суму 16 084 885,82 грн., сплачені ТОВ "КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ" як частина вартості об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу № 4К16040ЛИ від 01.07.2016 є за своєю суттю оплатою предмету купівлі-продажу.
14. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
15. У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
16. Положеннями ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
17. За приписами ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
18. Як передбачено ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
19. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
20. Згідно з ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
21. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997 № 723/97-ВР в редакції, що діяла на момент дії договору фінансового лізингу № 4К16040ЛИ від 01.07.2016 (надалі - Закон України "Про фінансовий лізинг"), фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
23. Частиною 1 статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" № 723/97-ВР передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
24. З викладеного, можна дійти до висновку про те, що з огляду на положення Закону України «Про фінансовий лізинг» та Цивільним кодексом України, договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору.
25. Положеннями частин першої-другої статті 693 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
26. В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
27. За ч. 3 ст. 615 ЦК України внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
28. З встановлених обставин справи слідує те, що сплачені ТОВ "КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ" лізингові платежі на загальну суму 16084885,82 грн., як частина вартості об`єкту лізингу за Договором фінансового лізингу № 4К16040ЛИ від 01.07.2016 є за своєю суттю оплатою предмету купівлі-продажу.
29. Враховуючи викладене є обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що розірвання Договору фінансового лізингу № 4К16040ЛИ від 01.07.2016 та повернення об`єкту лізингу, призводить до одночасного розірвання договору купівлі-продажу, як складової частини договору лізингу, та надає ТОВ "КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ" право, на підставі ст. 693 Цивільного кодексу України, на повернення сплачених лізингових платежів у рахунок сплати вартості об`єкту лізингу, як попередньої оплати.
30. Відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
31. Щодо позиції Скаржника про те, що наявне зарахування зустрічних однорідних вимог, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне вказати про те, що вказане питання, щодо зарахування однорідних вимог за Договором фінансового лізингу № 4К16040ЛИ від 01.07.2016 року було вирішене у справі № 924/113/23 (908/2907/23) за позовом ТОВ «КАН ТРЕЙД ІННОВАЦІЯ» до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення частини сплачених лізингових платежів в рахунок оплати вартості об`єкта лізингу за договором фінансового лізингу №4К16040ЛИ від 01.07.2016 року, зокрема у даній справі Верховний Суд вказав про те, що: « Заявлені до зарахування вимоги не є зустрічними. Зобов`язання Банку, яке полягає у поверненні лізингових платежів, сплачених як частина вартості об`єкту лізингу за період до моменту розірвання договору фінансового лізингу - не існує. Тому Банк не є і не може бути боржником перед ТОВ "Кан трейд інновація" за заявленим до зарахування зобов`язанням на суму 16 084 885,82 грн.».
32. Верховний Суд зазначає, що рішення у справі № 924/113/23 (908/2907/23) набрали законної сили, а тому є обов`язковими до виконання (статті 18, 326 ГПК України), а встановлені у рішеннях обставини не підлягають повторному доказуванню (частина четверта статті 75 ГПК України) (аналогічний висновок у подібних правовідносинах зазначено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2026 року у справі № 905/221/23 (905/594/25)).
33. Щодо посилання Скаржника на висновки про застосування норм права, які викладені у постанові Верховного Суду від 12.03.2026 у справі № 924/977/22 (924/531/25) щодо застосування статті 601 ЦК України, колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що під час вирішення тотожних спорів слід враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
34. У даному випадку, з урахуванням того, що постанова Верховного Суду від 12.03.2026 року у справі № 924/977/22 (924/531/25) ухвалена раніше постанови Верховного Суду від 13.05.2026 року у справі № 905/221/23 (905/594/25), колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне врахувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
35. За таких обставин, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про правильне застосування положень ст. ст.601, 693 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" при ухваленні рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2025 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026 у справі № 924/113/23 (908/1341/25), що спростовує доводи касаційної скарги.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
36. Відповідно до положень ст. 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
37. З урахуванням того, що при ухваленні рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2025 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026 у справі № 924/113/23 (908/1341/25) було правильно застосовано положення ст. ст. 601, 693 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2 Закону України "Про фінансовий лізинг", колегія суддів суду касаційної інстанції на підставі ст. 309 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та про залишення вказаних рішень без змін.
Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 28.10.2025 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026 у справі № 924/113/23 (908/1341/25) залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков
Судді В.І. Картере
К.М. Огороднік