УХВАЛА

15 липня 2026 року
м. Київ

справа № 459/3382/25
провадження № 61-9322ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шептицького районного суду Львівської області від 17 грудня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 червня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Львівугілля» в особі відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» ДП «Львівугілля» про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні відпустки, зобов`язання надання відпустку, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до державного підприємства «Львівугілля» в особі відокремленого підрозділу «Управління «Західвуглепостач» ДП «Львівугілля» (далі - ДП «Львівугілля»), в якому просила суд:
- визнати протиправними дії ДП «Львіввугілля» щодо відмови у наданні їй відпустки за заявами від 30 червня 2025 року та від 04 серпня 2025 року;
- зобов`язати відповідача надати відпустку: щорічну основну відпустку без збереження заробітної плати - згідно із заявою від 30 червня 2025 року та відпустку без збереження заробітної плати згідно заяви від 04 серпня 2025 року;
- визнати незаконним та скасувати наказ про її звільнення від 04 серпня 2025 року № 104 згідно пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України;
- поновити її на роботі;
- стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу від дати звільнення 04 серпня 2025 року.

Рішенням Шептицького районного суду Львівської області від 17 грудня 2025 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 09 червня 
2026 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля» відмовлено.
10 липня 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шептицького районного суду Львівської області від 17 грудня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 червня 2026 року (повний текст постанови виготовлено 09 червня 
2026 року, касаційна скарга надійшла до суду 13 липня 2026 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У постанові Львівського апеляційного суду від 09 червня 2026 року зазначено, що дата виготовлення повного тексту постанови 09 червня 2026 року, отже останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 09 липня 2026 року (четвер).
Заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 10 липня 2026 року, тобто з пропуском строку подачі касаційної скарги.
У касаційній скарзі заявник не порушує питання поновлення строку подачі касаційної скарги.
Оскільки, заявник не заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідного клопотання.
Також, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Виходячи з указаної норми, заявник як позивач у цій категорії справ звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Однак, заявник не звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у наданні їй відпустки; про зобов`язання надати відпустку.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року 
№ 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, яка подана: юридичною особою 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви 
і скарги від розміру оспорюваної суми; фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, 
в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у 2025 році.
Станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 3 028,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 2 11,20 грн; 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 15 140,00 грн). 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги 
у розмірі 3 875,84 грн((1 211,20*2)*200%)*0,8=3 875,84). 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК 
у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шептицького районного суду Львівської області від 17 грудня 2025 року та постанову Львівського апеляційного суду від 09 червня 2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць